28 травня 2026 року

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/2038/26
Провадження № 2/642/1222/26

28 травня 2026 року 
м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Петрової Н.М.
секретаря судового засідання Вольвич Є.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2026 до Холодногірського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява від представника КП «ХТМ» в особі філії «Харківзбут» до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» в особі філії «Харківзбут» заборгованості у розмірі 8 313,95 грн., з яких: 7 403,67 грн. - заборгованність за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії яка утворилась за період з 01 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2025 року; 276,18 грн. - вартість заборгованості за абонентську плата за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, яка утворилась за період з 01 червня 2024 року по 31 жовтня 2025 року; 634,10 грн. - заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, яка утворилась за період з 01 червня 2024 року по 31 жовтня 2025 року та суму судового збору у розмірі - 2 662,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень :514 від 02.03.2018, видавник приватний нотаріус ХМНО Жидєльова А.Ю. належать нежитлові приміщення цокольного поверху №27-30, 32-34 в літ. А-5, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 60,9 кв.м., розташованих в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №461222459 від 22.01.2026, з централізованою системою опалення, теплопостачання до якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». За місцем надання послуг відкритий особовий рахунок о/р НОМЕР_1 на ім?я ФОП ОСОБА_1 .

У порушення ст.24 Закону України «Про теплопостачання» відповідач ОСОБА_1 не укладала договір з КП «ХТМ» та отримував теплову енергію на потреби опалення за відсутності письмового договору.

КП «Харківські теплові мережі» було здійснено розрахунок нарахувань за спожиту теплову енергію у нежитлових приміщеннях цокольного поверху №27-30, 32-34 в літ. А-5, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать відповідачу на праві власності.

Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується Актами про підключення/відключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії від 15.04.2025 №2382; 29.10.2025 №177/3386; 30.10.2025 №177/2382.

Факт споживання відповідачем ОСОБА_1 теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалювального сезону 2023-2024,2024-2025, актами про підключення та відключення опалення до будинку, які підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП «ХТМ» та балансоутримувача будинку.

З червня 2024 року за вказаним об`єктом утворилась заборгованість за постачання теплової енергії. 

Враховуючи відсутність оплати відповідачем за постачання теплової енергії, позивач змушений звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, що утворилася.

Ухвалою Холодногірського районного суду від 23.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.93).

Представник позивача КП «ХТМ» - Шевченко В.Я., який діє на підставі довіреності №01-66/9781/200 від 28.11.2025, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.6).

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки на її адресу реєстрації та оголошенням про виклик до суду на сайті «Судова влада», про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких заяв від неї на адресу суду не надходило, не скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18).

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

28.05.2026 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за житлову послугу з постачання теплової енергії повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.01.2026 № 461222459 та копії договору купівлі - продажу нежитлових приміщень від 02.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жидєльовою А.Ю., нежитлове приміщення цокольного поверху №27-30, 32-34 в літ. А-5, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до Акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту за №177/2392 від 04.06.2024 встановлено, що нежитлові приміщення, вбудовані у житловий будинок зі спільними внутрішньою будинковими комунікаціями, система опалення єдина із системою опалення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимоги п.4 Правил користування теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 було надано припис укласти договір з КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальною організацію.

Відповідно до вимог п.5.5.1 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» було надано припис надати розрахунок теплового навантаження на опалення нежитлових приміщень, співвласницею яких є відповідач, що виконаний проектною організацією, що має ліцензію на виконання даного виду робіт, для узгодження Центром контролю та обліку теплоспоживання КП «Харківські теплові мережі». Вимоги припису відповідачем не виконані.

Відповідно до п.23 Постанови КМ України №1198 від 03.10.2007 - у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористаного обладнання в розрахунковому періоді.

З відомостей обліку споживання теплової енергії по нежитловому приміщенню, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та належить ФО ОСОБА_2 (о/р НОМЕР_1 ), вбачається, що всього втрати по зазначеному особовому рахунку за період з 01.11.2024 по 18.11.2025 складають 0,09259 Гкал.

Разом з цим, відповідно до акту готовності до опалювального періоду 2024-2025 №177/507 від 29.05.2024та акту готовності до опалювального періоду 2025-2026 №177/97 від 29.05.2025 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 підготовлений до опалювального сезону.

З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 користувався тепловою енергією, яку надав КП «ХТМ», що підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 №177/3386 від 29.10.2025, №177/2382 від 15.04.2025, №177/1741 від 30.10.2024.

Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КП «Харківські теплові мережі» та ОСОБА_1 не укладався, але теплова енергія у житловий будинок за вказаною адресою надавалась.

Тобто відповідач перебуває у фактичних договірних відносинах з КП «Харківські теплові мережі».

Згідно з розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію за період бездоговірного користування ФО ОСОБА_2 (о/р 17701-9187-1) сума заборгованості перед КП «ХТМ» за надані послуги за період з 10.2024-04.2025 становить 7 403,67 коп. (за жовтень 2024 у сумі 42,60 грн. ; за січень 2025 у сумі 1 676, 83 грн.).

Відповідно до розрахунку нарахувань за послугу з постачання теплової енергії по споживачу ФО ОСОБА_2 (о/р НОМЕР_1 ) вбачається, що абонентська плата за послуги з постачання теплової енергії за жовтень 2024 становить 42,60 грн., за листопад 2024 становить 1013,95 грн., за грудень 2024 становить 1201,58 грн., за січень 2025 становить 1676,83 грн., за лютий 2025 становить 1 902,08 грн., за березень 2025 становить 678,45 грн., за квітень 2025 становить 678,45 грн., за жовтень 2025 становить 63,27 грн.

З розрахунку нарахувань абонентської плати та за обслуговування ВБС ФО ОСОБА_2 (о/р НОМЕР_1 ) вбачається, що абонентська плата за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням витрат по обслуговуванню вузлів комерційного обліку з 01.06.2024 по 31.10.2025 становить по 276,18 грн. на місяць; вартість технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та систем постачання гарячої води за період з 01.06.2024 по 31.10.2025 включно становить 634,10 грн.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, позивач за кожний розрахунковий період направляв на адресу відповідача рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені.

20.11.2025 на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено досудове повідомлення щодо сплати заборгованості в добровільному порядку.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом п`ятим частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Відповідно до абзацу 22 частини першої статті 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630 (надалі Правила), споживач зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Положенням статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян.

Такими діями відповідача є фактичне користування послугами, що надаються позивачем.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20квітня 2016 року № 6-2951цс15.

Ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «;Про теплопостачання», ні Правилами не передбачено випадків, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у цивільній справі №334/2789/15-ц, викладеною у постанові від 27 лютого 2019 року.

Статтями 610,612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до пункту четвертого частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до наданих суду документів, 02.03.2018 на підставі договору купівлі продажу від 02.03.2018 №514, ОСОБА_1 придбала нежитлові приміщення цокольного поверху №27-30, 32-34 в літ. А-5, загальною площею 60,9 кв.м., розташованих в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується Актами про підключення/відключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії від 29.05.2024 №177/507 та від 29.05.2025 №177/97.

Тобто відповідач перебуває у фактичних договірних відносинах з КП «Харківські теплові мережі».

Згідно з наданих позивачем доказів, заборгованість відповідача за надання послуг з постачання теплової енергії становить 8 313,95 грн., з яких: 7 403,67 грн. - заборгованність за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії яка утворилась за період з 01.10.2024 по 31.10.2025; 276,18 грн. - вартість заборгованості за абонентську плата за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, яка утворилась за період з 01.06.2024 по 31.10.2025; 634,10 грн. - заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, яка утворилась за період з 01.06.2024 по 31.10.2025.

Суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що послуги відповідачу не надавались, що він не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мав, а також не надано доказів на спростування розрахунку чи іншого розміру заборгованості перед КП «ХТМ» за отримані послуги відповідачем та його представником суду.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відсутність позиції відповідача по суті позову не є підставою для задоволення позовних вимог, якщо вони не обґрунтовані та доказово не підтверджені.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги КП «ХТМ» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позовні вимоги КП «ХТМ» задоволено в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений відповідно до платіжної інструкції №4019 від 03.03.2026 в розмірі 2 662,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 6, 7, 12, 13, 19, 80-83, 141, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259 ЦПК України, ст. 257, 267, 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в особі філії «Харківзбут» заборгованість у розмірі 8 313,95 (вісім тисяч триста тринадцять грн., 95 коп.) грн., з яких: 7 403,67 грн. - заборгованність за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії яка утворилась за період з 01.10.2024 по 31.10.2025; 276,18 грн. - вартість заборгованості за абонентську плата за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, яка утворилась за період з 01.06.2024 по 31.10.2025; 634,10 грн. - заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, яка утворилась за період з 01.06.2024 по 31.10.2025.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн., 40 коп.) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», код ЄДРПОУ 31557119, адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, рахунок НОМЕР_2 у АТ «ПУМБ», МФО 334851.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/з посиланням на номер справи.

Повний текст рішення складено 28.05.2026.

Суддя           Наталя ПЕТРОВА