П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/30268/25	

Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
Повний текст судового рішення складений 10.11.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті їй грошових коштів, як повнолітній дитині безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання нарахувати та виплатити їй грошові кошти, як повнолітній дитині безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка отримувала грошове забезпечення безвісти зниклого батька військовослужбовця ОСОБА_2 , проте після внесення змін до п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (від 08.10.2024 №3995-IX) отримала від військової частини НОМЕР_1 лист про протиправну відмову в нарахуванні їй грошових коштів, як повнолітній донці ОСОБА_2 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 відмовлено у задоволені позову.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що обов`язковою умовою для виплати грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця зокрема повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), є умова, що такий військовослужбовець є їх законним представником. Тобто, факт родинних зв`язків не надає права таким родичам на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Апелянтка зазначає, що судом першої інстанції не була надана належна оцінка факту призначення виплати їй грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , неправильного трактування п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 08.10.2024 №3995-IX, оскільки вона, як донька загиблого військовослужбовця є повнолітньою особою та не є особою, яка визнана недієздатною та не є особою, дієздатність якої обмежена.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , про що 21.12.2000 Димитровський міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області складено відповідний актовий запис №7.
28.12.2026 ОСОБА_3 змінено прізвище на « ОСОБА_4 », про що Мирноградським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №22. /а.с.5/
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2022 вирішено вважати з 03.03.2022 безвісно відсутнім старшого солдата ОСОБА_2 .
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.02.2023 №02/1446 сповіщено ОСОБА_1 про те, що її батько ОСОБА_2 , 1968р.н., під час ведення бойових дій у бою за Батьківщину зник безвісті 03.03.2022. /а.с.9/
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2023 №177 визначено виплачувати грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 на місяць близьким родичам безвісно відсутніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема, з 03.03.2022 донці старшого солдата ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .
Листом військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2025 №1895 повідомлено ОСОБА_1 про те, що за результатами розгляду комісія прийшла висновку відмовити в нарахуванні грошових їй коштів, яка с донькою військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Необхідно надати документи про призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником повнолітньої доньки.
Вважаючи протиправними дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошових коштів, як повнолітній дитині безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається із Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) та інших нормативно-правових актів.
Відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2011-ХІІ за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Законом України «Про внесення зміни до п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 08.10.2024№3995-ІХ, що введено в дію з 01.02.2025, щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» зазначену правову норму викладено в наступній редакції: «За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).
Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.
Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення».
Колегія суддів вважає, що з 01.02.2025 п.6 ст.9 Закону №2011-ХІІ передбачає, що у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абз.4 цього пункту, грошове забезпечення виплачується:
1) повнолітнім дітям, 
2) рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. 
Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Відповідно до п.2 р.I Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Згідно з п.8 р.I Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.
Пунктом 3 р.ХХХ Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зокрема безвісно відсутніми (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) визначено Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (надалі - Порядок №884).
Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Згідно з п.4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Відповідно до п.6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється:
особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями;
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені);
у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.
У разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове забезпечення визначеним особам та військовослужбовцям: виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть.
Аналіз п.6 Порядку № 884 повністю кореспондується із п.6 ст.9 Закону №2011-ХІІ та передбачає право повнолітньої дитини на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти батька військовослужбовця.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2022 вирішено вважати з 03.03.2022 безвісно відсутнім старшого солдата ОСОБА_2 .
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.02.2023 №02/1446 сповіщено ОСОБА_1 про те, що її батько ОСОБА_2 , 1968р.н., під час ведення бойових дій у бою за Батьківщину зник безвісті 03.03.2022. /а.с.9/
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2023 №177 визначено виплачувати грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 на місяць близьким родичам безвісно відсутніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема, з 03.03.2022 донці старшого солдата ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .
Тобто, ОСОБА_1 , як повнолітній донці зниклого безвісти старшого солдата ОСОБА_2 з 03.03.2022 призначено виплату його грошового забезпечення.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2025 №1895 повідомлено ОСОБА_1 про те, що за результатами розгляду комісія прийшла висновку відмовити в нарахуванні їй грошових коштів, яка с донькою військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 .. Необхідно надати документи про призначення військовослужбовця опікуном, піклувальником повнолітньої доньки.
Колегія суддів вважає безпідставною вимогу військової частини НОМЕР_1 щодо надання документів про призначення військовослужбовця ОСОБА_2 опікуном, піклувальником повнолітньої доньки ОСОБА_1 , оскільки такі документи необхідні у разі призначення виплати рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що свідчить про протиправність зупинення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення, відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити, нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 , як повнолітній дитині безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі п.6 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук   О.В. Яковлєв