ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 р. 	Справа № 520/27796/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/27796/25
за позовом ОСОБА_1 
до Національної академії Національної гвардії України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Національної академії Національної гвардії України, в якому просив суд:
1. визнати протиправною бездіяльність Національної академії Національної гвардії України щодо неповного виконання обов`язку, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зі сплати ОСОБА_1 , прикомандированому до угруповань військ Сил оборони Держави, додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. пропорційно його безпосередньої участі у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022,з 01.07.2022 по 25.07.2022 та з 29.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 02.09.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022;
2. стягнути з Національної академії Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 недоотриману додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100000 грн. пропорційно його безпосередньої участі у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за періоди з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022,з 01.07.2022 по 25.07.2022 та з 29.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 02.09.2022 по 30.09.2022, з 02.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 в розмірі 598995,33 грн. (п`ятсот дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 33 копійки).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 та ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оформлені стосовно позивача довідки підтверджують його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за вказані у них періоди. А у розпорядженні відповідача були наявні докази безпосередньої участі позивача у бойових діях чи заходах з національної безпеки і оборони, які підтверджують право на виплату збільшеної додаткової винагороди. Належне оформлення документів є ключовим, водночас перевірка участі військовослужбовця здійснюється через формальну відповідність встановленим нормам, а не через наявність додаткових посилань. Зрештою, порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у позивача права на таку винагороду.
Відзиви на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скаргу, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 у спірному періоді проходив військову службу в Національній академії Національної гвардії України на посаді чергового зв`язку телекомунікаційних мереж та інформаційних систем вузла зв`язку 1 категорії.
Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України від 30.01.2025 №31 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Академії у зв`язку із направленням для подальшого проходження військової служби до Міністерства оборони України (м. Київ) з 30.01.2025.
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, Законів України "Про правовий режим воєнного стану" "Про оборону України", на виконання бойових розпоряджень командувача Національної гвардії України від 24.02.2022 №27/2/1/2-290т-Е, Бойового наказу Академії від 24.02.2022 №3т та командира сил оборони міста Харкова від 24.02.2022 №1/4/1дск, бойових розпоряджень командира сил оборони міста Харкова, наказу начальника Національної академії Національної гвардії України від 25.02.2022 №1дск «Про залучення особового складу Академії до сил оборони міста Харкова», особовий склад військовослужбовців Національної гвардії України, зокрема, штаб-сержант ОСОБА_1 був залучений до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій у період здійснення зазначених заходів у складі сил оборони міста Харкова за наказом начальника Академії від 25.02.2022.
Відповідно до Довідки Угрупування військ "Харків" від 31.08.2022 №2/706, штаб-сержант ОСОБА_1 з 24.02.2022 по 28.02.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил оборони міста Харкова.
Відповідно до Довідки Угрупування військ "Харків" від 31.08.2022 №2/707, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.03.2022 по 31.03.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил оборони міста Харкова. Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командира сил оборони Харкова від 02.03.2022 №1/12дск, від 12.03.2022 №1/28дск, від 15.03.2022 №1/34дск, від 18.03.2022 №1/45дск, від 21.03.2022 №1/55дск.
Відповідно до Довідки Угрупування військ "Харків" від 31.08.2022 №2/708, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.04.2022 по 30.04.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил оборони міста Харкова. Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командира сил оборони Харкова від 04.04.2022 №1/127дск, від 04.04.2022 №1/133дск, від 13.04.2022 №1/164дск, від 19.04.2022 №1/212дск, від 21.04.2022 №1/241дск, від 22.04.2022 №1/249дск, від 27.04.2022 №1/288дск.
Відповідно до Довідки Угрупування військ "Харків" від 31.08.2022 №2/709, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.05.2022 по 31.05.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі угрупувань військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командира сил оборони Харкова від 01.05.2022 №1/323дск, від 05.02.2022 №1/339дск, від 05.05.2022 №1/368дск, від 10.05.2022 №1/391дск.
Відповідно до Довідки Угрупування військ "Харків" від 31.08.2022 №2/710, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.06.2022 по 30.06.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі угрупувань військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командира сил оборони Харкова від 11.06.2022 №2/12дск, від 17.06.2022 №2/37дск, від 24.06.2022 №2/61дск, від 30.06.2022 №2/85дск.
Відповідно до Довідки Угрупування військ "Харків" від 31.08.2022 №2/711, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.07.2022 по 25.07.2022, з 29.07.2022 по 31.07.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі угрупувань військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командувача УВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 28.04.2022 №1/288дск, від 01.07.2022 №2/97дск, від 10.07.2022 №2/152дск, від 15.07.2022 №2/178дск, від 19.07.2022 №2/199дск, від 22.07.2022 №2/215дск, від 24.07.2022 №2/222дск, від 26.07.2022 №2/234дск.
Відповідно до Довідки Угрупування військ "Харків" від 31.08.2022 №2/782, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.08.2022 по 31.08.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі угрупувань військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командувача УВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 10.07.2022 №2/152дск, від 15.07.2022 №2/178дск, від 19.07.2022 №2/199дск, від 22.07.2022 №2/215дск, від 24.07.2022 №2/222дск, від 26.07.2022 №2/234дск.
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2022 №1314/окп/1/810, штаб-сержант ОСОБА_1 з 02.09.2022 по 30.09.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил і засобів оборони міста Харкова. Вказана довідка видана на підставі бойового розпорядження керівника тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 02.09.2022 №1/1дск, бойових розпоряджень керівника оборони міста Харків від 04.09.2022 №1/1дск, від 04.09.2022 №2/4/дск, від 05.09.2022 №1/7дск.
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_2 від 06.12.2022 №74, штаб-сержант ОСОБА_1 з 02.10.2022 по 31.10.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил і засобів оборони міста Харкова. Вказана довідка видана на підставі бойового розпорядження командувача ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 08.10.2022 №116/1/917т, бойових розпоряджень командира 5 Бр НГУ від 03.10.2022 №40/05/2/1-3087ДСК-Е та від 03.10.2022 №360ДСК, бойового розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.09.20202 №27/5-8728 та командира 5 Бр НГУ від 15.10.2022 №40/05/2/1-3354ДСК-Е.
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2023 №149, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.11.2022 по 30.11.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил і засобів оборони міста Харкова. Вказана довідка видана на підставі бойового розпорядження командувача ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 08.10.2022 №116/1/917т, бойових розпоряджень командира 5 Бр НГУ від 03.10.2022 №40/05/2/1-3087ДСК-Е та від 03.10.2022 №360ДСК, бойового розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.09.20202 №27/5-8728 та командира 5 Бр НГУ від 15.10.2022 №40/05/2/1-3354ДСК-Е.
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2022 №150, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.12.2022 по 31.12.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил і засобів оборони міста Харкова. Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командувача ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 15.10.2022 №116/1/917т, від 25.11.2022 №116/1/1741т, від 24.12.2022 №116/Х/2437т, командувача ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.12.2022 №148дск/ОУВ, командира 5 Бр НГУ від 03.10.2022 №40/05/2/1-3087ДСК-Е та від 03.10.2022 №360ДСК, від 14.11.2022 №40/05/2/1-4004дск-Е, від 21.11.2022 №40/05/2-4157дск-Е, від 12.12.2022 №702дск, від 26.12.2022 №768дск, бойового розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.09.20202 №27/5-8728 та командира 5 Бр НГУ від 15.10.2022 №40/05/2/1-3354ДСК-Е.
Відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_2 від 13.02.2022 №179, штаб-сержант ОСОБА_1 з 01.01.2023 по 31.01.2023 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил і засобів оборони міста Харкова. Вказана довідка видана на підставі бойових розпоряджень командувача ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 15.10.2023 №116/1/917т, від 25.11.2023 №116/1/1741т, від 24.12.2023 №116/Х/2437т, командувача ОУВ "Харків" від 03.12.2023 №148дск/ОУВ, командира 5 Бр НГУ від 03.10.2023 №40/05/2/1-3087ДСК-Е та від 03.10.2023 №360ДСК, від 14.11.2023 №40/05/2/1-4004дск-Е, від 21.11.2023 №40/05/2-4157дск-Е, від 12.12.2023 №702дск, від 26.12.2023 №768дск, від 02.01.2023 №7дск, від 16.01.2023 №71дск, від 30.01.2023 №133дск, бойового розпорядження першого заступника командувала НГУ від 15.09.20202 №27/5-8728 та командира 5 Бр НГУ від 15.10.2022 №40/05/2/1-3354ДСК-Е.
Як зазначає позивач у позовній заяві та відповідачем не заперечується, що за спірні періоди йому виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30000,00 грн., хоча, на думку позивача, він має право на отримання такої винагороди у збільшеному до 100000,00 грн. розмірі.
Так, відповідно до особової картки на грошове забезпечення за 2022 рік, позивачу виплачувалась додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у наступних розмірах: 35357,14 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №61 с/ч від 19.03.2022); 82500,00 грн. у підвищеному до 100 000 грн. розмірах (наказ №97 с/ч від 21.04.2022) за лютий-березень 2022 року; 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №115 с/ч від 05.05.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №146 с/ч від 03.06.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №179 с/ч від 03.07.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №219 с/ч від 08.08.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №248 с/ч від 04.09.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №279 с/ч від 03.10.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №311 с/ч від 02.11.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №343 с/ч від 02.12.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №363 с/ч від 21.12.2022).
Проте, відповідачем не було здійснено нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за період з квітня по грудень 2022 року, оскільки позивачем не надано доказів (пояснень) щодо безпосередньої участі в бойових діях у зазначений період, що було б підставою для виплати позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абзацами першим, другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову № 168, пунктом 1 якої, у редакції станом на 07 березня 2022 року, визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Надалі до Постанови № 168 неодноразово вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 року № 350, від 01 липня 2022 року № 754, від 07 липня 2022 року № 793, від 08 жовтня 2022 року № 1146, проте зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, у 2022 році не змінювався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» Постанову №168 доповнено пунктом 2-1, який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року, та згідно з яким визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ; тут - в редакції, викладеній згідно із Законом України від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ) бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» і № 69 «Про загальну мобілізацію» та Постанови № 168 командувач Національної гвардії України Наказом № 89 затвердив: Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України; Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Частиною першою статті 7 Закону України від 13 березня 2014 року № 876-VII «Про Національну гвардію» (далі - Закон № 876-VII) передбачено, що безпосереднє військове керівництво Національної гвардії України здійснює командувач Національної гвардії України, який одночасно є начальником головного органу військового управління Національної гвардії України.
Безпосереднє військове керівництво Національної гвардії України - це діяльність, спрямована на здійснення заходів щодо розвитку Національної гвардії України, її технічного оснащення, підготовки та всебічного забезпечення, визначення основ її застосування, а також управління нею під час виконання службово-бойових завдань.
Відповідно до пункту 10 Положення про головний орган військового управління Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 28 березня 2014 року № 346/2014 «Питання головного органу військового управління Національної гвардії України» командувач Національної гвардії України у межах повноважень видає накази, директиви, розпорядження та доручення, організовує і контролює їх виконання.
Колегія суддів аналізуючи обставини даної справи судом вважає, що спірним у даній справі є питання щодо виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн за період з березня по грудень 2022 року пропорційно дням участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування з, оскільки вважає, що протягом цього періоду позивач не брав участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, отже і документи (бойові розпорядження, накази командира), які б це підтверджували, у відповідача відсутні.
Згідно даних, що містяться в особових картках на грошове забезпечення за 2022 рік, позивачу виплачувалась додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у наступних розмірах: 35357,14 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №61 с/ч від 19.03.2022); 82500,00 грн. у підвищеному до 100 000 грн. розмірах (наказ №97 с/ч від 21.04.2022) за лютий-березень 2022 року; 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №115 с/ч від 05.05.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №146 с/ч від 03.06.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №179 с/ч від 03.07.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №219 с/ч від 08.08.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №248 с/ч від 04.09.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №279 с/ч від 03.10.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №311 с/ч від 02.11.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №343 с/ч від 02.12.2022); 30 000, 00 грн. у підвищеному до 30 000 грн. розмірах (наказ №363 с/ч від 21.12.2022).
Таким чином, згідно даних бухгалтерського обліку, додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» нарахована та виплачена позивачу на підставі наказів начальника Академії своєчасно та в повному обсязі.
Так, у матеріалах справи міститься довідки Угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 31.08.2022 №2/706, від 31.08.2022 №2/707, від 31.08.2022 №2/708, від 31.08.2022 №2/709, від 31.08.2022 №2/710, від 31.08.2022 №2/711, від 31.08.2022 №2/782, Довідка Військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2022 №1314/окп/1/810, Довідка Військової частини НОМЕР_2 від 06.12.2022 №74, Довідка Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2023 №149, Довідка Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2022 №150, Довідка Військової частини НОМЕР_2 від 13.02.2022 №179, в яких вказано про те, що позивач дійсно в спірні періоди брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Харків, Харківській області. Зазначені довідки підписані т.в.о. заступника начальника Академії М.Данієлян.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів про безпосередню участь позивача у бойових діях в спірні періоди у даній справі період, з березня по грудень 2022 року.
Порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, відповідно до постанови №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" визначається Інструкцією з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженою наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 №89 (далі по тексту - Інструкція №89).
Відповідно до п.2 Інструкції №89 на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень (у розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах, розмір цієї винагороди збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або заходах.
Згідно з п.3 Інструкції №89 виплата додаткової винагороди здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження військової служби на підставі наказів командирів (начальників) (далі - командири) органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ (далі - військові частини), а командирам військових частин - на підставі наказів командирів вищого рівня.
Відповідно до п.4 Інструкції №89 підготовка проектів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди, покладається на підрозділи, що відповідають за облік особового складу.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються не пізніше 10 числа поточного місяця.
Підставою включення військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди є рапорт командира (начальника) підрозділу, що має містити інформацію про військове звання, прізвище ім`я та по-батькові, кількість днів та дати участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця та підстави залучення цих військовослужбовців до бойових дій або заходів із зазначенням реквізитів конкретних документів, що підтверджують участь військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Безпосередня участь військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій підтверджується відповідно до Порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, затвердженого наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 №89 (далі по тексту - Порядок №89).
Відповідно до п.1 Порядку №89 під терміном «безпосередня участь військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів» (далі бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії в районах ведення воєнних (бойових) дій, що визначаються Головнокомандувачем Збройних Сил України; бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими розпорядженнями, із всебічного забезпечення військових частин (підрозділів) в районі ведення воєнних (бойових) дій; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях України; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів в разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т. ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань із знешкодження (знищення) незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), диверсійно-розвідувальних сил та інших збройних формувань агресора (у т.ч. поза межами районів ведення бойових Дій); виконання завдань підрозділами артилерії з вогневого ураження противника; виконання завдань підрозділами протиповітряної оборони з ураження повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій; ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т. ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання групами розмінування завдань з розмінування або робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях.
Згідно з п.2 Порядку №89 для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або заходах використовуються такі документи: журнал бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або книга служби нарядів та подій, що відбувалися або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад або довідка командира військової частини про підтвердження безпосередньої участі відряджених (прикомандированих) військовослужбовців у бойових діях або заходах. Рапорт (донесення) командира підрозділу про участь у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (виконання бойових або спеціальних завдань). До рапорту долучаються списки особового складу (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих (прикомандированих) підрозділів, військовослужбовців), які брали участь у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, періодів участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.
Згідно з п.3 Порядку №89 облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій, здійснюється штабами військових частин.
Отже, підставою для виплати підвищеної додаткової грошової винагороди є документально підтверджений факт здійснення безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за фактичний час виконання ними цих службових обов`язків або коли об`єкти, що охороняються піддавались ракетним (авіаційним) та (або) артилерійським ударам противника.
Колегія суддів бере до уваги, що позивачем на підтвердження безпосередньої участі в бойових діях у спірний період не надано відповідних наказів про направлення позивача для безпосередньої участі в бойових діях або заходах з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, рапортів, доручень, бойових журналів або інших відповідних документів.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 29.05.2025 року по справі № 520/12906/23 звернув увагу на необхідність з`ясування, які саме завдання і де (на якому напрямку) виконував позивач, перебуваючи на військовій службі упродовж спірного періоду та чим це підтверджується.
Також, Верховний Суд у постанові від 06.08.2021 року по справі № 805/1692/17-а наголосив на тому, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відмінну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази. В свою чергу, вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Згідно з текстом довідок від 31.08.2022р. № 2/706, 2/707, 2/708, 2/709, 2/710, 2/711, 2/782 ці документи були складені за формою додатку № 2 до доручення № 912/з/29 від 23.06.2022р., однак у межах спірних правовідносин заявник не відряджався та не прикомандировувався до жодних інших військових частин чи угрупувань.
З наданої відповідачем - Національною академією Національної гвардії України інформації встановлено, що у Національної академії Національної гвардії України відсутні документи (журнал бойових дій, бойові донесення тощо), передбачені Порядком № 89, які б підтверджували участь ОСОБА_1 в бойових діях або заходах за період охоплений позовною заявою по дату виключення зі списків особового складу Академії.
Натомість, наявні у справі докази із достатньою повнотою засвідчують виконання заявником бойових завдань з охорони та оборони окремих об`єктів на території міста Харкова за відсутності подій боєзіткнень з відбиття нападу на ці об`єкти чи ракетних обстрілів цих об`єктів як заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії згідно з повноваженнями Національної гвардії України як військового формування з правоохоронними функціями без відрядження чи прикомандирування особового складу Академії (у тому числі і заявника) до інших військових частин або підрозділів як Національної гвардії України, так і Збройних Сил України.
Щодо посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 18.12.2025 по справі №460/6960/23, в яких зазначено, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої для виконання завдань відряджений військовослужбовець. За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який її видав.
Так, при встановленні доцільності посилання скаржника на постанови Верховного Суду, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів. У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів (аналогічні висновки містить ухвала Верховного Суду від 06.11.2025 по справі № 120/1082/25).
Колегія суддів зазначає, що сторонами не надано належних доказів, які саме завдання (безпосередня участь у бойових діях) і де (на якому напрямку) позивач виконував в спірний період, перебуваючи на військовій службі, а тому посилання апелянта зазначену вище постанову є необґрунтованим оскільки зазначена правова позиція не є релевантною до обставин цієї справи.
Отже, матеріали справи не містять жодних доказів (рапорти, накази чи інше) щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових).
Колегія суддів зауважує, що за змістом Постанови № 168 відсутність наказу суб`єкта владних повноважень про призначення додаткової винагороди у конкретній сумі унеможливлює проведення грошового платежу (ініціювання переказу коштів) на користь громадянина.
За викладених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що судом не встановлено бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах щодо невиплати позивачу додаткової винагороди за період з березня по грудень 2022 року, оскільки позивачем не надано доказів (пояснень) щодо безпосередньої участі в бойових діях у зазначений період, що було б підставою для виплати позивачу додаткової грошової винагороди в розмірі 100 000,00 грн.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 по справі №520/27796/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   Л.В. Любчич