Головуючий І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 р. 	Справа № 440/1633/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Мінаєвої К.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року по справі № 440/1633/26
за позовом  ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.02.2026 №930090877298;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести та виплатити з 30.01.2026 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату від 22.01.2026 року № 25 та № 23.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №930090877298 від 06.02.2026.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.01.2026 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 11.10.1991 по 28.10.2005, з 31.10.2005 по 16.01.2026 в органах державної податкової служби, та прийняти рішення по суті заяви від 30.01.2026 з урахуванням стажу роботи у податкових органах як роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, та правової оцінки, наданої судом по даній справі.
В решті вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 532,48 грн. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив про відсутність підстав для призначення позивачці пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з огляду на відсутність необхідного стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію за Законом України «Про державну службу», оскільки у період перебування на певних посадах позивачу були присвоєні персональні звання, що виключає віднесення вказаного періоду до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії за Законом № 889.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі положень п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 набула права на державне пенсійне забезпечення та отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
ОСОБА_1 30.01.2026 звернулася до уповноваженого органу Пенсійного фонду України зі заявою щодо переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про державну службу".
Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 буде здійснюватись управлінням пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавські області.
06.02.2026 ГУ ПФУ в Полтавські області було прийнято рішення №930090877298 про відмову ОСОБА_1 в частині переведення з пенсії за віком згідно Закону 1058 на пенсію за віком згідно Закону № 889, згідно заяви від 30.01.2026, у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Вказане рішення обґрунтовано тим, що аналіз наданої ОСОБА_1 заяви від 30.01.2026, в частині переведення з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон 1058) на пенсію за віком згідно Закону №889, свідчить про відсутність права на перерахунок пенсії, оскільки стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на 01.05.2016 відсутній.
Позивач не погодилася з цим рішенням та оскаржила його до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Полтавській області №930090877298 від 06.02.2026 щодо відмови ОСОБА_1 у переході на пенсію за Законом України "Про державну службу" оскільки таке рішення не грунтується на вимогах діючого законодавства. Присвоєння державному службовцю спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, не перешкоджають зарахування відповідних періодів проходження служби до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пп. 10-12 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (від 16.12.1993 № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (від 16.12.1993 № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 3723-XII основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.
Таким чином, підставами для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ є досягнення встановленого віку та наявність не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Із матеріалів справи встановлено, що позивач проходила службу в органах податкової служби: 
11.10.1991 - зарахована в порядку переводу в Державну податкову інспекцію м. Києва на посаду податкового інспектора відділу податків з населення (по Шевченківському району); 
01.01.1994 - переведена у відділ аудиту доходів громадян, інших платежів управління аудита на посаду державного податкового інспектора; 
26.11.1996 - переведена на посаду інспектора відділу справляння прибуткового податку громадян Управління справляння податків з фізичних осіб;
10.12.1998 - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 3 рангу; 
01.04.1998 - призначена на посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу організації та проведення документальних перевірок плати за патенти Управління документальних перевірок юридичних осіб;
02.01.2002 - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 2 рангу; 
20.02.2002 - звільнена в зв`язку з переводом для подальшої роботи в Державну податкову адміністрацію у м. Києві та призначена на посаду головного державного податкового інспектора відділу навчання та консультацій платників податків юридичних осіб Управління по роз`ясненню податкового законодавства;
25.06.2002 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу навчання та консультацій платників податків юридичних осіб Управління громадських зв`язків та масово-роз`яснювальної роботи;
05.09.2002 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу масово-роз`яснювальної роботи Управління громадських зв`язків та масово-роз`яснювальної роботи;
07.10.2004 - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу; 
01.11.2004 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу організації роз`яснень податкового законодавства для юридичних осіб;
20.09.2025 - переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу масово-роз`яснювальної роботи для юридичних осіб;
28.10.2005 - звільнена з посади у зв`язку з переводом на роботу в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва;
31.10.2005 - призначена на посаду завідувача сектору спеціальних режимів оподаткування відділу податку на прибуток та інших податків і зборів (обов`язкових платежів);
01.11.2005 - переведена на посаду завідувача сектору спеціальних режимів оподаткування відділу оподаткування юридичних осіб;
05.02.2007 - переведена на посаду начальника відділу спеціальних режимів оподаткування управління оподаткування юридичних осіб;
31.05.2007 - присвоєно спеціальне звання радника податкової служби 3 рангу; 
01.06.2010 - присвоєно спеціальне звання радника податкової служби 2 рангу;
27.02.2012 - звільнена з посади по переводу до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва;
28.02.2012 - призначена на посаду начальника відділу платежів за землекористування та місцевих податків і зборів управління оподаткування юридичних осіб;
22.07.2013 - звільнена з посади по переводу до Головного управління Міндоходів у Київській області;
23.07.2013 - призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу місцевих податків і зборів, плати за землю, ресурсних та неподаткових платежів; присвоєно 11 ранг державного службовця;
15.11.2013 - переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу місцевих податків і зборів, плати за землю, ресурсних та неподаткових платежів на період відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 ;
30.12.2013 - присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи 2 рангу;
10.06.2014 - переведено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу місцевих податків і зборів, плати за землю, ресурсних та неподаткових платежів;
16.10.2014 - переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу місцевих ресурсних, рентних та неподаткових платежів управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДФС у Київській області;
01.12.2014 - звільнена із займаної посади у зв`язку з переводом Державної фіскальної служби України;
02.12.2014 - призначена на посаду головного державного інспектора відділу розгляду звернень громадян управління адміністрування єдиного внеску та методології Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб;
14.045.2016 - переведена на посаду головного державного інспектора відділу розгляду звернень платників податків управління адміністрування єдиного внеску, методології та розгляду звернень платників податків Департаменту доходів і зборів з фізичних осіб;
15.08.2019 - звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи до Державної податкової служби України;
16.08.2019 - призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу розгляду звернень платників податків управління адміністрування єдиного внеску, методології та розгляду звернень платників податків Департаменту адміністрування податків;
16.08.2019 - присвоєно 5 ранг державного службовця;
01.06.2020 - переведено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу розгляду звернень платників податків управління адміністрування єдиного внеску, методології та розгляду звернень платників податків Департаменту адміністрування податків;
28.07.2020 - переведено на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу методології оподаткування та сплати єдиного внеску управління адміністрування єдиного внеску, методології та розгляду звернень платників податків Департаменту податкового адміністрування;
21.10.2021 - посаду головного державного ревізора-інспектора перейменовано на посаду головного державного інспектора;
24.02.2022 - переведено на посаду головного державного інспектора відділу методології оподаткування та сплати єдиного внеску управління адміністрування єдиного внеску, методології та розгляду звернень платників податків Департаменту оподаткування фізичних осіб;
17.01.2025 - продовжено строку перебування на державній службі на один рік до 17.01.2026;
16.01.2026 - припинено державну службу та звільнено із займаної посади за власним бажанням і зв`язку з виходом на пенсію.
Зазначене підтверджується відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_1 .
Таким чином, з 11.10.1991 по 16.01.2026 ОСОБА_1 працювала на посадах у податкових органах України, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, їй присвоювались персональні та спеціальні звання.
Отже, стаж роботи позивача у податкових органах станом на 01.05.2016 складає 24 років 06 місяців 19 днів, загальний стаж роботи - більше 30 років.
Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».
У свою чергу п. 8 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, у даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.
Так, відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 № 509-XII.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону № 509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».
Частиною 7 статті 15 Закону № 509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону № 509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
На підставі наведених норм слід дійти висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" від 05.07.2012 № 5083-VI, який набрав чинності 12.08.2012, доповнено Податковий кодекс України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі "Статтею 344. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби 344.1. Пенсійне забезпечення посадових осіб органів державної податкової служби України здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах державної податкової служби зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого Законом України "Про державну службу".".
Відповідно до п. 343.1 - 343.2 ст. 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органі доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 839.
Відповідно до п. 9 Порядку № 839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
Постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2016 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Отже, враховуючи, що позивач працювала на посадах у податкових органах України, де відповідно до займаних посад і стажу роботи, їй присвоювались персональні та спеціальні звання, спірний період роботи підлягає зарахуванню до стажу державної служби.
Доводи відповідача, що займані посади у вказаний період роботи в органах податкової служби не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених Законом України «Про державну службу», з огляду на присвоєння позивачу як посадовій особі контролюючого органу спеціальних звань, висновків суду не спростовують з підстав викладених вище.
А отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №930090877298 від 06.02.2026 є протиправним та підлягає скасуванню.
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2026 року по справі № 440/1633/26 – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   К.В. Мінаєва