ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/15279/16 Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
суддя-доповідач Говорун О.В.,
судді: Попова О.Г., Чуприна О.В.

Секретар судового засідання Дімінська О.О.

Позивач - Акціонерне товариство «Українська залізниця».
Відповідач - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Особа, яка подала апеляційну скаргу - Акціонерне товариство «Українська залізниця».
Оскаржуване судове рішення - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2018.
Повне рішення складено 27.07.2018.

ВСТАНОВИЛА:

Державна адміністрація залізничного транспорту України звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001541401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями з податку на прибуток на 3522204,00 грн, у тому числі: 3513440,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 9764,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001581401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями з податку на додану вартість на 1201400,00 грн, у тому числі: 961120,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 240280,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001681401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб на 1532351,19 грн, у тому числі: 761990,42 грн - за податковими зобов`язаннями, 554400,83 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями та 215959,94 грн - пеня;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001671401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями по військовому збору на 88035,09 грн, у тому числі: 44231,84 грн - за податковим зобов`язанням, 30657,72 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями та 13145,53 грн - пеня;
- визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001501401 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким визначено суму штрафу в розмірі 90745,84 грн та нараховано пеню в сумі 24842,83 грн;
- визнати протиправним та скасувати рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001701401 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким визначено суму штрафу в розмірі 295528,04 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2018, залишеним без змін, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Постановою Верховного Суду від 13.03.2026 касаційну скаргу Державної адміністрації залізничного транспорту України задоволено частково: 
- постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі № 826/15279/16 скасовано в частині податкових повідомлень-рішень від 09.08.2016 № 0001681401 та № 0001671401, а також рішень від 09.08.2016 № 0001501401 та № 0001701401; 
- справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції;
- в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі № 826/15279/16 залишено без змін.
Скасовуючи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 Верховний Суд зазначив, що висновки суду апеляційної інстанції в частині перегляду рішення суду першої інстанції щодо правомірності податкових повідомлень-рішень від 09.08.2016 № 0001681401 та № 0001671401, а також рішень від 09.08.2016 № 0001501401 та № 0001701401 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи. 
Верховним судом зазначено, що під час апеляційного розгляду даної справи не було надано оцінки податковій консультації від 04.09.2017 № 1797/6-99-99-13-02-03-15/ІПК, а тому висновки суду апеляційної інстанції в частині правомірності податкових повідомлень-рішень від 09.08.2016 № 0001681401 та № 0001671401 колегія суддів касаційної інстанції вважає передчасними.
Також судом апеляційної інстанції залишено поза увагою доводи позивача, що викладені як в апеляційній скарзі, так і у клопотанні про долучення доказів від 13.11.2018 (т. 2 а.с. 91-93) відносно того, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 826/15151/16 за позовом ДАЗТ України до Офісу ВПП ДФС про визнання протиправним та скасування вимоги від 25.07.2016 № Ю-5 № 0001271401 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 15.05.2018 рішенням суду у справі № 826/15151/16 позов задоволено у повному обсязі та скасовано вимогу від 25.07.2016 № Ю-5 № 0001271401. Вказане рішення набрало законної сили 13.09.2018, що підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018 у справі № 826/15151/16 (т. 2 а.с. 94-96), оцінку якому судом апеляційної інстанції надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо правомірності винесення контролюючим органом податкового повідомлення рішення від 09.08.2016 року № 0001681401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб на 1532351,19 грн та податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001671401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями по військовому збору на 88035,09 грн, колегія суддів зазначає.
Податковий кодекс України (далі - ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Відповідно до статті 162 ПК України, платниками податку є фізичні особи - резиденти, нерезиденти та податкові агенти: які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з п.п. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу;
Відповідно до вимог пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.
Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до п.п. 1.1-1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. 
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту перевірки, контролюючим органом було встановлено факт перерахування позивачем коштів для придбання путівок на оздоровлення та відпочинок своїм працівникам до іншої юридичної особи - Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України Первинної профспілкової організації апарату Укрзалізниці (код ЄДРПОУ - 25886186).
Наведені обставини підтверджуються довідкою ПАТ «Ощадбанк» та доданим до неї реєстром платежів (т.2 а.с.98-99).
Первинна профспілка, станом на дату проведення перевірки, перебувала на податковому обліку в ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві та була платником податків - податковим агентом згідно з ПК України.
Перераховування коштів здійснювалось загальною сумою без визначення фізичних осіб, для яких повинні бути здійснені заходи оздоровлення - надання путівок, на виконання умов Колективного договору, укладеного між позивачем та Первинною профспілковою організацією.
Будь-яких доказів на підтвердження здійснення позивачем переказів коштів конкретним фізичним особам (працівникам підприємства) надано не було.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач не може вважатись податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб за вказаними вище фінансовими операціями, а відтак відсутні правові підстави для виникнення у позивача обов`язку щодо сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок перерахування Державною адміністрацією залізничного транспорту України Профспілковій організації коштів на оздоровлення працівників УЗ.
Колегія суддів звертає увагу на те, що 04.09.2017 контролюючим органом позивачу була надана податкова консультація № 1797/6-99-99-13-02-03-15/ІПК.
Так, зі змісту вказаної податкової консультації, що контролюючим органом платнику податків було повідомлено наступне, зокрема:
«Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Кодексу, згідно з п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 якого об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Статтею 165 Кодексу визначено доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Так, відповідно до п.п. 165.1.35 п. 165.1 ст. 165 Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається вартість путівок на відпочинок, оздоровлення та лікування, у тому числі на реабілітацію інвалідів, на території України платника податку та/або його дітей віком до 18 років, які надаються йому безоплатно або із знижкою (у розмірі такої знижки) професійною спілкою, до якої зараховуються профспілкові внески платника податку - члена такої професійної спілки, створеної відповідно до законодавства України, або за рахунок коштів відповідного фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, згідно з п.п. 1.7 п. 16' підрозділу 10 розділу XX Кодексу звільняються від оподаткування військовим збором доходи, що згідно з розділом IV Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 п. 165.1 ст. 165 Кодексу.
Водночас згідно з п.п. «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу до загального місячного оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у п.п. 165.1.53 п. 165.1 ст. 165 Кодексу.
Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об?єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними п. 164.5 ст. 164 Кодексу.
Згідно з п. 164.5 ст. 164 Кодексу під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, згідно з Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.
Згідно з п. 167.1 ст. 167 Кодексу ставка податку становить 18 відс. бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податків (крім випадків, визначених у п.п. 167.2 - 167.5 ст. 167 Кодексу).
Також доходи, визначені ст. 163 Кодексу, є об?єктом оподаткування військовим збором (п.п. 1.2 п. 16 ' підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу).
Ставка військового збору становить 1,5 відс. об?єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 ' підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу (п.п. 1.3 п. 16 ' підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу).
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу.
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за його рахунок (п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу).
Враховуючи викладене, вартість путівок на відпочинок, оздоровлення та лікування на території України платника податку та/або його дітей віком до 18 років, які надаються йому безоплатно або із знижкою (у розмірі такої знижки) професійною спілкою, до якої зараховуються профспілкові внески платника податку - члена такої професійної спілки, створеної відповідно до законодавства України, або за рахунок коштів відповідного фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором
В усіх інших випадках надання такою профспілкою платнику податку путівки, її вартість оподатковується на загальних підставах».
Відповідно до п/п. 14.1.172 п. 14.1. ст. 14 ПК України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган;
Згідно п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Пунктом 52.2 вказаної статті передбачено, що податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Відповідно до п. 53.1 ст. 53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.
Так, в податковій консультації (зміст якої повністю узгоджується з п.п.165.1.35 п. 165.1 ст.165 ПК України) контролюючим органом було зазначено, що вартість путівок на відпочинок (оздоровлення, лікування), наданих платнику податку професійною спілкою взагалі не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.
У разі ж надання платнику податку путівки профспілкою в усіх інших випадках, її вартість оподатковується на загальних підставах.
Як було зазначено вище, виходячи з призначення платежів здійснених позивачем, кошти позивачем профспілці були перераховані на оздоровлення працівників УЗ.
Враховуючи викладене вище, судова колегія дійшла висновку про безпідставність висновку контролюючого органу щодо необхідності у даному випадку сплати позивачем відповідних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, та відповідно, законності та обґрунтованості винесення контролюючим органом податкових повідомлень- рішень від 09.08.2016 № 0001681401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб на 1532351,19 грн та від 09.08.2016 № 0001671401 про збільшення суми грошового зобов`язаннями по військовому збору на 88035,09 грн. 
Щодо спірних рішень від 09.08.2016 № 0001501401 та № 0001701401 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нерахованого єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктами 2, 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:
за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;
за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішень Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001501401 та № 0001701401, судом першої інстанції було зазначено, що відповідно до Акта перевірки, контролюючим органом було донараховано суму єдиного внеску, що підлягає сплаті. При цьому, судом першої інстанції було зауважено, що дане рішення не є предметом розгляду даної справи, у зв`язку з чим, останній дійшов до висновку про правомірність рішень від 09.08.2016 № 0001501401 та № 0001701401.
Судова колегія суду апеляційної інстанції зазначає, що рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001501401 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, є похідними від рішення про визначення суми єдиного внеску (вимоги про сплату недоїмки).
В той же час, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 826/15151/16 за позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування вимоги від 25.07.2016 № Ю-5 № 0001271401 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
15.05.2018 рішенням суду першої інстанції у справі № 826/15151/16 було задоволено позовом Державної адміністрації залізничного транспорту України до Офісу великих платників податків ДФС у повному обсязі та скасовано вимогу від 25.07.2016 № Ю-5 № 0001271401. 
Вказане рішення суду першої інстанції у справі № 826/15151/16 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018 було залишено без змін. Зазначене рішення суду набрало законної сили.
Відтак, приймаючи до уваги скасування в судовому порядку вимоги від 25.07.2016 № Ю-5 № 0001271401 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, підстави для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а також для застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нерахованого єдиного внеску відсутні, а відтак вимоги позивача щодо скасування рішень відповідача від 09.08.2016 № 0001501401 та № 0001701401 підлягають задоволенню
Враховуючи викладені вище обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалюючи оскаржуване рішення від 19.07.2018, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлень-рішень Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001681401 та № 0001671401, а також рішеннь Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001501401 та № 0001701401, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.
Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною четвертою вказаної статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
У силу вимог ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).
Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі позову), ставка судового збору встановлюється в таких розмірах, зокрема: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
З матеріалів справи вбачається, що до суду першої інстанції позивачем було заявлено позов майнового характеру.
При цьому, колегія суддів зазначає, що ціна позову, виходячи з розміру задоволених позовних вимог, складає 2031502,99 грн.
Отже, ставка судового збору за подачу позову в цій частині становить 30472,54 грн (2031502,99 грн х 1,5%).
Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі апеляційної скарги), ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відтак, розмір судового збору, що підлягав сплаті до суду апеляційної інстанції згідно задоволених позовних вимог складає 45708,81 грн. (30472,54 грн. х 150%).
Згідно з п.п. 3 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подачі касаційної скарги), ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Відтак, розмір судового збору, що підлягав сплаті до суду касаційної інстанції згідно задоволених позовних вимог складає 60945,08 грн. (30472,54 грн. х 200%).
Таким чином, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, становить 137126,43 грн (30472,54 грн + 45708,81 грн + 60945,08 грн).
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 322 КАС України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2018 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001681401, податкового повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001671401, рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001501401, рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001701401 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001681401, податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001671401, рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001501401, рішення Офісу великих платників податків ДФС від 09.08.2016 № 0001701401.
Стягнути на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄДРПОУ 40075815), за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ЄДРПОУ 44082145), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 137126,43 грн (сто тридцять сім тисяч сто двадцять шість гривень) 43 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції - Верховного суду.
Повна постанова складена 11.05.2026.

Суддя-доповідач О.В. Говорун

Судді О.Г. Попова

О.В. Чуприна