ПОСТАНОВА 
Іменем України

01 травня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 398/6401/25
провадження № 22-ц/4809/884/26 
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,
третя особа – приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу Школа Олена Миколаївна,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2026 року у складі судді Москалик В. В. і
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог заяви

В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – ГУ ПФУ в Кіровоградській області) та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив:
-визнати недоотриману пенсію за період з 01.04.2019 по 30.06.2024, яка належала ОСОБА_2 на підставі рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року по справі № 340/2014/24, яка обліковується в ГУ ПФУ в Кіровоградській області, спадковим майном, яке увійшло до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-стягнути з ГУ ПФУ в Кіровоградській області на свою користь в порядку спадкування за законом суму недоотриманої пенсії, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у розмірі 96 209 грн 85 коп;
-стягнути з ГУ ПФУ в Кіровоградській області на свою користь судові витрати по справі.
Позовна заява мотивована тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивача — ОСОБА_2 — залишилась нарахована, але не виплачена сума пенсії в розмірі 96 209,85 грн, визначена на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 по справі № 340/2014/24. 
ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, вважав ці кошти спадковим майном відповідно до ст. 1227 ЦК України, оскільки вони належали спадкодавцю, але не були отримані за життя.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області фактично визнало наявність заборгованості, однак відмовилось її виплачувати, посилаючись на відсутність бюджетних коштів та норми спеціального закону. 
Позивач вважав таку відмову незаконною, такою, що порушує його право на спадкування та право власності, гарантоване національним законодавством і міжнародними актами, як наслідок звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Кіровоградській області про закриття провадження у справі.
Позов задоволено частково.
Стягнуто з ГУ ПФУ у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом суми недоотриманої пенсії, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в розмірі 96 209,85 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Кіровоградській області витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що позовна вимога про стягнення суми недоотриманої пенсії підлягає задоволенню, оскільки на підставі рішення суду, ухваленого за життя спадкодавця, така сума була нарахована, але не виплачена, а тому відповідно до ст. 1227 ЦК України вважається такою, що належала спадкодавцю і підлягає передачі спадкоємцю.
Суд першої інстанції вважав, що невиконання відповідачем судового рішення не може позбавляти позивача права на ці кошти, а відсутність бюджетного фінансування не є підставою для відмови у їх виплаті. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання недоотриманої пенсії спадковим майном, суд першої інстанції виходив з того, що такий спосіб захисту є неефективним і не призводить до фактичного поновлення порушеного права, тоді як стягнення коштів є достатнім і належним способом захисту. 
Клопотання відповідача про закриття провадження суд першої інстанції відхилив, виходячи з того, що спір має приватно-правовий характер, пов`язаний із реалізацією спадкових прав, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Кіровоградській області просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, зокрема не врахував принципи всебічного розгляду та законності. 
Відповідач вважає, що недоотримана пенсія не може бути визнана спадковим майном, оскільки відповідно до спеціального закону про пенсійне забезпечення військовослужбовців такі суми не входять до складу спадщини, а виплачуються лише визначеному колу осіб — членам сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника або проживали разом із померлим, і за умови звернення у шестимісячний строк. 
Норми ЦК України підтверджують неможливість спадкування пенсійних виплат як таких, що нерозривно пов`язані з особою. Позивач обрав неправильний спосіб захисту та не має правових підстав для заявлених вимог. 
Крім того, суд першої інстанції проігнорував правові висновки Верховного Суду щодо подібних правовідносин. 
Окремо відповідач вказує на те, що спір має публічно-правовий характер, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, а отже підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Відзиви на апеляційну скаргу

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ГУ ПФУ в Кіровоградській області на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2026 року.
Відзиву на апеляційну скаргу від приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Школа О. М. не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.
Від ГУ ПФУ в Кіровоградській області надійшло клопотання, в якому відповідач просить розгляд справи проводити без участі відповідача.
Від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі.
Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Оскільки учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.
За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 11 годину 00 хвилин 28 квітня 2026 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 340/2014/24, яке набрало законної сили 25.05.2024 (наявне в Єдиному державному реєстрі судових рішень) частково задоволено позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Кіровоградській області, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.12.2023 № 14214/1, зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.12.2023 № 14214/1 та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
В рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 340/2014/24 встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримувала з 12.09.2016 пенсію в разі втрати годувальника ( ОСОБА_3 ) відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 у розмірі 30 % грошового забезпечення.
На заяву ОСОБА_2 від 06.06.2024 ГУ ПФУ у Кіровоградській області надало відповідь від 24.06.2024, в якій зазначено, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 340/2014/24, яке набрало законної сили 25.05.2024, їй проведено перерахунок пенсії та нараховано суму доплати у розмірі 96 209,85 грн за період з 01.04.2019 до 30.06.2024. 
Виплатою пенсії в перерахованому розмірі в сумі 8 475,37 грн ОСОБА_2 буде забезпечено з липня 2024 року. Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде проводитися виключно на умовах Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого правлінням Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1, в межах відповідних планових асигнувань з Державного бюджету України. На час подання заяви забезпечено фінансування виплат за судовими рішеннями, які набрали законної сили, до 19.09.2020 включно.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 05.09.2024 складено відповідний актовий запис № 1251.
Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На запит приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Школи О. ГУ Пенсійного фонду України у Кіровоградській області надало інформацію від 08.10.2024 № 1100-0404-8/53087, згідно з якою ОСОБА_2 перебувала на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Пенсія, по місяць смерті включно перерахована на рахунок ОСОБА_2 , відкритий в установі АТ «Державний Ощадний банк України». Одночасно зазначено, що відповідно до ст. 61 Закону суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2025, приватний нотаріус Школа О.М. відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідно до листа ГУ Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 № 9768-9911/к0418-1100/24, зазначено, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 340/2014/24, виконано Головним управлінням в частині нарахування пенсії, що була нарахована ОСОБА_2 і залишилась невиплаченою на день смерті. Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень (01.01.2013), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили (п. 7 Порядку розроблення затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1). Тому погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде проводитись виключно на умовах зазначеного порядку в межах відповідних планових асигнувань з Державного бюджету України. На даний час Пенсійним фондом України забезпечено фінансування виплат за судовими рішеннями, які набрали законної сили, по 19.11.2020.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі -Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 340/2014/24 позовну заяву ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Кіровоградській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05 грудня 2023 року № 14214/1.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Кіровоградській області провести з 01.04.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05 грудня 2023 року № 14214/1 та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату судового збору в сумі 1 211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
На заяву ОСОБА_2 від 06.06.2024 ГУ ПФУ у Кіровоградській області надало відповідь від 24.06.2024, в якій зазначено, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 340/2014/24, яке набрало законної сили 25.05.2024, їй проведено перерахунок пенсії та нараховано суму доплати у розмірі 96 209,85 грн за період з 01.04.2019 до 30.06.2024. Виплатою пенсії в перерахованому розмірі в сумі 8 475,37 грн ОСОБА_2 буде забезпечено з липня 2024 року. Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду буде проводитися виключно на умовах Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого правлінням Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1, в межах відповідних планових асигнувань з Державного бюджету України. На час подання заяви забезпечено фінансування виплат за судовими рішеннями, які набрали законної сили, до 19.09.2020 включно (а. с. 28).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 вересня 2025 року (а. с. 26).
Відповідно до копії спадкової справи № 41/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , початої 17 вересня 2024 року, із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а. с. 226-242).
На запит приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Школи О. ГУ ПФУ у Кіровоградській області надало інформацію від 08.10.2024 № 1100-0404-8/53087, згідно з якою ОСОБА_2 перебувала на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримувала пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсія, по місяць смерті включно перерахована на рахунок ОСОБА_2 , відкритий в установі АТ «Державний Ощадний банк України». Одночасно зазначено, що відповідно до ст. 61 Закону суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (а. с. 29).
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2025, приватний нотаріус Школа О. М. відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а. с. 242).
Відповідно до листа ГУ ПФУ у Кіровоградській області на заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 № 9768-9911/к0418-1100/24, зазначено, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 у справі № 340/2014/24, виконано Головним управлінням в частині нарахування пенсії, що була нарахована ОСОБА_2 і залишилась невиплаченою на день смерті. Видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень (01.01.2013), плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили (п. 7 Порядку розроблення затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1). Тому погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде проводитись виключно на умовах зазначеного порядку в межах відповідних планових асигнувань з Державного бюджету України. На даний час Пенсійним фондом України забезпечено фінансування виплат за судовими рішеннями, які набрали законної сили, по 19.11.2020 (а. с. 20).
З наведеного слідує, що за життя ОСОБА_2 на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, було встановлено її право на перерахунок пенсії та визначено обов`язок відповідача здійснити відповідні виплати. На виконання цього рішення відповідачем було здійснено нарахування грошових сум, однак фактично вони не були виплачені спадкодавцю до моменту її смерті.
Таким чином, зазначені кошти є такими, що належали спадкодавцю, але не були отримані нею за життя, а отже відповідно до положень статті 1227 ЦК України підлягають передачі членам її сім`ї.
Правове регулювання виплати недоотриманих пенсій передбачає два можливі механізми: спеціальний (виплата членам сім`ї за їх зверненням у шестимісячний строк) та загальний (включення до складу спадщини у разі незвернення у зазначений строк). 
Матеріалами справи підтверджено, що позивач реалізує свої права саме як спадкоємець, а не як особа, яка звернулась за виплатою у спеціальному порядку, передбаченому пенсійним законодавством.
З огляду на це, після спливу визначеного законом строку або за відсутності реалізації спеціального механізму, спірні кошти набувають статусу спадкового майна та підлягають стягненню в порядку спадкування.
Крім того, суд враховує, що невиконання відповідачем судового рішення, ухваленого за життя спадкодавця, не може позбавляти її спадкоємця права на отримання належних їй грошових коштів. Інше тлумачення призвело б до нівелювання обов`язковості судового рішення та порушення принципу правової визначеності.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ГУ ПФУ в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 суми недоотриманої пенсії як такої, що належала спадкодавцю, але не була виплачена за її життя.
До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2025 року у справі № 671/931/24 (провадження № 61-15815св24).
Доводи апеляційної скарги про те, що спірні суми не входять до складу спадщини відповідно до спеціального законодавства, є безпідставними, оскільки норми спеціального закону визначають лише порядок та умови їх виплати членам сім`ї, але не виключають можливості їх переходу у спадщину у разі нереалізації такого права у встановлений строк. 
Посилання відповідача на те, що пенсійні виплати нерозривно пов`язані з особою і не можуть бути об`єктом спадкування, суд відхиляє, оскільки предметом спору є не право на призначення чи перерахунок пенсії, а вже нарахована, визначена та підтверджена судовим рішенням грошова сума, яка має майновий характер.
Аргументи ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо відсутності бюджетного фінансування та необхідності дотримання черговості виплат не впливають на наявність у позивача права на отримання спірних коштів, оскільки такі обставини не можуть бути підставою для невиконання судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про неправильний спосіб захисту є необґрунтованими, оскільки вимога про стягнення грошових коштів є ефективним способом захисту порушеного права позивача та відповідає змісту спірних правовідносин.
Посилання відповідача на необхідність розгляду справи в порядку адміністративного судочинства відхиляються, оскільки спір стосується реалізації спадкових прав позивача, має приватноправовий характер і не пов`язаний із оскарженням владних управлінських рішень як таких, що було правильно враховано судом першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині, що оскаржується, без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2026 року в частині, що оскаржується, без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя     С. І. Мурашко 
Судді        О. Л. Карпенко  
О. І. Чельник