Дата документу 07.05.2026 
Справа № 334/3780/26
Провадження № 3/334/1080/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 травня 2026 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює лікарем-урологом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП,
встановив:
14.04.2026 о 08.30 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 порушив вимоги термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ № 106877 від 04.04.2026, винесеного відносно колишнього чоловіка терміном на 10 діб, а саме повернувся додому, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. З заявою про відкладення розгляду справи не звертався.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 14.04.2026 серії ВАД № 785264, у якому зафіксований факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП;
- інформаційною довідкою;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;
- терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії ЕТ № 106877 від 04.04.2026 зі строком дії до 10.30 години 14.04.2026;
- формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства;
- фотокопією паспорту громадянина України ОСОБА_1 .
Частина 2 ст. 173-8 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон № 2229-VIII) терміновий заборонний припис стосовно кривдника – це спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства;
Згідно зі ст. 25 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Дослідивши письмові докази, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії ЕТ № 106877 від 04.04.2026 у частині заборони на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Суддя виключає з формулювання суті адміністративного правопорушення обставини про не виконання ОСОБА_1 вимог термінового заборонного припису стосовно кривдника серії ЕТ № 106877 від 04.04.2026 за усіма пунктами заборони, а також те, що він почав кричати, словесно ображати та принижувати потерпілу.
Зазначені обставини не підтверджується жодним доказом, доданим до протоколу.
Зокрема, у своїх письмових поясненнях потерпіла зазначила, що ОСОБА_1 почав стукати у двері її кімнати, хапати за руки . Казав, щоб вона вимкнула музику.
У свою чергу ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях зазначив, що вранці 14.04.2026 потерпіла викликала поліцію з невідомих йому причин. Будь-яких протиправних дій щодо потерпілої він не вчиняв.
Відповідно до статті 62 Конституції України вказані суперечності тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Отже не є доведеним невиконання ОСОБА_1 термінового заборонного припису в частині заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Також терміновий заборонний припис у частині зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи мав бути виконаний ОСОБА_1 після його винесення 04.04.2026. Доказів того, що ОСОБА_1 не залишив місце проживання (перебування) постраждалої особи матеріали справи не містять.
Також суд виключає з формулювання суті адміністративного правопорушення порушення ОСОБА_1 вимог п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки вказана норма права не передбачає прав і свобод громадян, які можуть бути порушені внаслідок домашнього насильства. Цією нормою встановлений перелік осіб, на яких розповсюджується дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
Відповідно до ст. 33 КУпАП суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності, працює. Обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність не встановлені.
Враховуючи вказане та характер вчиненого правопорушення, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. 23, 33, 34, 173-8, 283, 284 КУпАП України, суддя
постановив:
ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до вимог ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Фетісов