Справа № 718/213/26
Провадження 2/718/102/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" квітня 2026 р.   м.Кіцмань Чернівецька область 
Кіцманський районний суд Чернівецької під головування судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа – ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
ОСОБА_1 через адвоката Ткач В.В. звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з описаним вище позовом.
Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була зареєстрована за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 . 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у виді: житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 1,2222 га, кадастровий номер 7322586000:03:001:0010, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нижньостановецької сільської ради Вижницького (Кіцманського) району Чернівецької області. 
Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки доводиться їй дочкою. 
ОСОБА_2 як спадкоємець за законом звернулася до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 23/02-31 від 07.03.2025 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що протягом шести місяців спадкоємець не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вона вважається такою, що не прийняла спадщину, представником спадкоємця не були надані документи, які підтверджують факт родинних стосунків з спадкодавцем (матері та доньки) та не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 .
За таких обставин, з посиланням на норми закону, просить позовні вимоги задовольнити.
Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано.

Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02.02.2026 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.03.2026. Витребувано копію спадкової справи.
Протокольною ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.03.2026 підготовче судове засідання відкладено на 01.04.2026 через ненадходження витребуваної судом копії спадкової справи. 
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.04.2026 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 27.04.2026.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, її представник – адвокат Ткач В.В. через електронний суд скерувала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила розглядати справу без участі сторони позивача. 
Представник відповідача Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області у судове засідання не прибув, будь-яких клопотань суду не подав, про час та місце його проведення був повідомлений через електронний кабінет в електронному суді. 
Представник третьої особи – ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області Тоненька Д.К. у письмовий заяві від 10.02.2026 просила розгляд справи провести без їхньої участі. 
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області, а її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 24.07.2002.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08 листопада 2013 року.
Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, реєстрація актового запису про смерть ОСОБА_2 була здійснена за заявою ОСОБА_1 , НОМЕР_1 від 24.07.2002, зареєстрованої в АДРЕСА_3 . Їй же була видана довідка про одержання допомоги № 1839 від 08.11.2013. 
За замовленням ОСОБА_1 05 травня 2014 року виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 , згідно з яким площа під будинком 55,7 кв.м., площа під господарськими будівлями 78,7 кв.м., усього 134,40 кв.м.
11 квітня 2005 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 188249, відповідно до якого вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,22 га, розташованої на території Нижньостановецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області.
Згідно з оголошенням в газеті «Молодий Буковинець» № 3 15-21 січня 2026 року втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 188249, виданий 11.04.2005 Кіцманським районним відділом земельних ресурсів Кіцманської РДА на ім`я ОСОБА_3 – вважати недійсним. 
У довідці від 11.11.2024 № 02.02.-17/265, виданій старостою Нижньостановецького старостинського округу виконавчого комітету Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, зазначено, що померла ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована за місцем постійного проживання та проживала у житловому будинку АДРЕСА_1 з 1940 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . На день її смерті у житловому будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований, спадкоємцем за законом після її смерті є: дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована і проживає в АДРЕСА_4 з 05.05.1985, інших спадкоємців та утриманців покійної немає.
Довідкою від 09.01.2026 № 03-14, виданою старостою Долішньошепітського старостинського округу № 3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, підтверджується, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_4 понад 5 років з 2007 по 2013 рік. ОСОБА_1 купувала ліки ОСОБА_2 , продукти харчування, вони були пов`язані спільним побутом, ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 .
Також судом досліджено копію спадкової справи № 17/2025 до майна померлої ОСОБА_2 , надану приватним нотаріусом Мицкан Ж.І. 
Зокрема, із заявою про відкриття спадкової справи до нотаріуса звернулася ОСОБА_4 від іменні ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності № 04-03-42 від 05.11.2024. 
Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00049446517 від 13 лютого 2025 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про народження № НОМЕР_3 від 16.07.1955. 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21.09.1955 (повторного) батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . 
У виписці з погосподарського обліку № 02.02-16/21 від 23.01.2025, виданій старостою Нижньостановецького старостинського округу виконавчого комітету Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, зазначено, що в житловому будинку (номер погосподарського обліку № 771) за адресою АДРЕСА_1 , крім померлої, ніхто не проживав та не був зареєстрований.
В останньому за часом заповіті від 11 лютого 2011 року ОСОБА_2 заповіла все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 березня 2025 року № 23/02-31 приватний нотаріус Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Мицкан Ж.І. відмовила ОСОБА_1 , від імені якої діє по довіреності ОСОБА_4 , у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з тим, що протягом шести місяців спадкоємець не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, представником спадкоємця не були надані документи, які підтверджують факт родинних стосунків з спадкодавцем (матері та доньки) та не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на житловий будинок в АДРЕСА_1 . 
Згідно з рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.11.2025 (справа № 718/1987/25), відомості про яке містяться у спадковій справі, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного місця проживання із спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно.

Норми права, які застосував суд.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, відповідно до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:
а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;
б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику
у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися.
Невизнання державою права власності позивачів на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже, порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна.
У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме,статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Крім того, суд зважає і на те, що відповідно до п.3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду.
Враховуючи вищезазначені норми Закону, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем протягом не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Зокрема, такий висновок підтверджується довідкою від 09.01.2026 № 03-14, виданою старостою Долішньошепітського старостинського округу № 3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, згідно з якою ОСОБА_1 проживала без реєстрації із померлою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_4 понад 5 років з 2007 по 2013 рік. ОСОБА_1 купувала ліки ОСОБА_2 ,  продукти харчування, вони були пов`язані спільним побутом, ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 , та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, згідно з якою реєстрація актового запису про смерть ОСОБА_2 була здійснена за заявою ОСОБА_1 , КР 724004 від 24.07.2002, зареєстрованої в АДРЕСА_3 . Їй же була видана довідка про одержання допомоги № 1839 від 08.11.2013. 
Отже, саме позивачка опікувалася спадкодавицею в останні роки її життя, з цією метою проживала із нею однією сім`єю, лікувала, доглядала та здійснила її поховання. 
При цьому, як спадкоємець першої черги позивачка не змогла реалізувати свої спадкові права у зв`язку з тим, що протягом шести місяців не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, представником спадкоємця не були надані документи, які підтверджують факт родинних стосунків з спадкодавцем (матері та доньки) та не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на житловий будинок в АДРЕСА_1 . 
Також рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.11.2025 (справа № 718/1987/25) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного місця проживання із спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно було відмовлено через розбіжності в даті народження позивачки та доказами того, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 крім померлої, ніхто не проживав та не був зареєстрований. 
Тому, встановлення факту проживання позивачки з спадкодавицею на час відкриття спадщини понад 5 років та подальше визнання права власності на спадкове майно є єдиним судовим способом захисту прав ОСОБА_1 як дочки та єдиної спадкоємиці покійної мами ОСОБА_2 .
Також, беручи до уваги те, що спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою  АДРЕСА_1 , побудований у 1965 році, тобто до 05.08.1992 року, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації БТІ, суд вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи.
Оскільки прийняття в експлуатацію таких будівель на час збудування житлового будинку час не вимагалося, а записи в погосподарських книгах визнавалися як такі, що підтверджують право власності особи на майно.
Окрім того, у зв`язку із втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 188249, виданого 11.04.2005 Кіцманським районним відділом земельних ресурсів Кіцманської РДА на ім`я ОСОБА_3 Ставчанська – суд знаходить підстави визнати право власності на цю земельну ділянку в порядку спадкування. 
Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право власності на описане вище спадкове майно у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на законі, та підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст.328,346,392,1216-1218,1220-1221,1223,1258-1261,1269 ЦК України та керуючись ст.ст.12,13,16,49,82,206,211,247,263 - 265,268,273, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа – ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити.
Встановити факт постійного місця проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , понад п`ять років, а саме з 2007 року по 2013 рік.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності житловий будинок садибного типу з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на спадкове майно за законом на земельну ділянку площею 1,2200 га, кадастровий номер 7322586000:03:001:0010, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нижньостановецької сільської ради Вижницького (Кіцманського) району Чернівецької області.
Судове рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач Брусницька сільська рада Вижницького району Чернівецької області, місце знаходження вул. Буковинська, 30 с.Брусниця Вижницького району Чернівецької області, ЄДРПОУ 04417441.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, адреса Україна, 58013, Чернівецька обл., місто Чернівці, вул. Героїв Майдану, будинок 194 А, ЄДРПОУ 39909396.

Суддя Василь Скорейко