Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
03 липня 2026 року № 520/33549/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заічко О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА//» (вул. Промислова, буд. 1,с-ще Васищеве, Харківський р-н, Харківська обл.,62495, код ЄДРПОУ45055636) до Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А,м. Київ,03124, код ЄДРПОУ43997555) про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА//» звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2025/000104/2 від 05.09.2025 р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржуване рішення Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів є протиправними. Позивач указує, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 31.12.2025 відкрито спрощене провадження у справі в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам по справі до електронного кабінету через систему «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС. 
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що всі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають вимогам законодавства України з питань державної митної справи. Позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про порушення митним органом вимог нормативно-правових актів, в той час, як правомірність дій та вимог митного органу повністю відповідає положенням чинного законодавства.
Представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що відповідач не навів належних, достатніх та беззаперечних доказів правомірності свого рішення про відмову у визначенні митної вартості за ціною договору та застосування другорядного методу.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд установив такі обставини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА//» (скорочена назва—ТОВ «ОМЕГА//») (Україна, Харків) (далі - позивач), було зареєстровано у 2023 році у відповідності до чинного законодавства України. Позивач, в тому числі, здійснює діяльність з імпорту товарів з Китаю та Європи та подальшим оптовим продажем цих товарів в Україні.
Декларантом в інтересах ТОВ "ОМЕГА//" було подано до Київської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 25UA100320033576U0 від 04.09.2025р. Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи: 
Пакувальний лист (Packing list) Пак. лист до інв. IVHZ-OMEGA- 18.06.2025
Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) IV-HZ-OMEGA-02 18.06.2025
Автотранспортна накладна (Road consignment note) 5875 01.09.2025
Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) 25C060120448/00015 07.07.2025
Банківський платіжний документ, що стосується товару 195 20.06.2025
Банківський платіжний документ, що стосується товару 27 10.03.2025
Банківський платіжний документ, що стосується товару 53 31.03.2025
Рахунок-фактура про надання транспортноекспедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 1270 01.09.2025
Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 1270 01.09.2025
Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс лист 01.06.2025
Зовнішньоекономічний договір (контракт) 089458-25 01.02.2025
Договір (контракт) про перевезення 053667-25 01.01.2025 Договір (контракт) про перевезення 29/12-1п 29.12.2022
Інші некласифіковані документи Тех. опис 04.09.2025
Копія митної декларації країни відправлення 021720250000169778 26.06.2025
Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА//", було отримано електронне повідомлення (запит) митного органу з наступним текстом: «… При проведені контролю митної вартості за митною декларацією (далі - МД) від 04.09.2025 № 25UA100320033576U0, на виконання вимог статті 54 Кодексу та відповідно до вимог статті 53 Кодексу в зв`язку з тим, що, надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості зокрема:
надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 26.06.2025 № 021720250000169778 складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу.
Відповідно до п.2.3 контракту від 01.02.2025 № 089458-25 ціна включає в себе вартість товару, упаковки, тари тощо, які не виділені в наданих документах, що не дає можливість визначити ціну самого товару.
…Враховуючи вищезазначене до митного оформлення надано інвойс від 18.06.2025 №IV-HZ-OMEGA-02 та платіжну інструкцію від 20.06.2025 №195 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 18.06.25», на суму 48 778,94 USD. Платіжну інструкцію від 10.03.2025 №27 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 04,03,25», на суму 26 173,04 дол.сша. та платіжну інструкцію від 10.03.2025 №53 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 21.03.25», на суму 1742 USD.- враховані проте, не можуть бути використані для підтвердження оцінюваного товару, так як не відносяться до даної поставки (а саме дата інвойса відрізняється).
…Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 4, п. 6 ч. 2 ст. 53 Кодексу). Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, який відноситься до законодавства України з питань державної митної справи у розумінні ст. 1 МКУ визначено: платникам податків забороняється формування показників митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності, іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 52, 53 Кодексу декларанту запропоновано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності):..»
Декларант, разом з заявою від 05.09.2025 №53925-2 було надані додаткові документи, а саме: Договір між декларантом та експедитором ТОВ «Азимут Лайн», договір між експедитором та перевізником ТОВ «Катром», заявку на транспортно-експедиційні послуги.
Декларантом в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА//" було отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2025/000664 від 05.09.2025р.
В п. 33 Рішення про коригування вказано наступні недоліки: «… До митного оформлення надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 26.06.2025 № 021720250000169778 складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу. Відповідно до п.2.3 контракту від 01.02.2025 № 089458-25 ціна включає в себе вартість товару, упаковки, тари тощо, які не виділені в наданих документах, що не дає можливість визначити ціну самого товару. Відповідно п.3.3 зовнішньоекономічного договору від 01.01.2025 № 087173-25 «Поставка повинна здійснюватися партіями, термін постави кожної партії товару-протягом 30 днів з дня проведення передоплати згідно з п.4.2 цього контракту»; п.4.2 зовнішньоекономічного договору від 01.01.2025 № 087173-25 2 оплата вартості товару, узгодженої сторонами та вказаної у відповідному інвойсі, здійснюється на умовах передоплати у розмірі 20% від загальної суми інвойсу. Вартість, що залишається згідно з інвойсом, Покупець сплачує протягом 20 банківських днів з моменту отримання копії про відвантаження. За узгодженням Сторін можлива оплата на умовах 100% передоплати». Відповідно до інформації вказаної в інвойсі від 18.06.2025 № IV-HZ-OMEGA-02 дана поставка здійснюється на умовах 100% передоплати . Враховуючи вищезазначене до митного оформлення надано інвойс від 18.06.2025 № IV-HZ-OMEGA-02 та платіжну інструкцію від 20.06.2025 №195 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 18.06.25», на суму 48 778,94 USD. Платіжну інструкцію від 10.03.2025 №27 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hzomega-02 dd 04,03,25», на суму 26 173,04 USD та платіжну інструкцію від 10.03.2025 №53 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 21.03.25», на суму 1742 USD- враховані проте, не можуть бути використані для підтвердження оцінюваного товару, так як не відносяться до даної поставки (дата інвойса відрізняється). Платіжні інструкції від 20.06.2025 №195 , від 10.03.2025 №27 , від 10.03.2025 №53 щодо оплати товару не містять підпису (власноручного/електронного) відповідальної особи платника, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком. Разом з тим, згідно з Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, передбачено можливість відкликання платіжної інструкції до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції. Отже, дані платіжні документи не можуть розглядатись як такі, що підтверджують факт оплати партії товару; До митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 01.09.2025 № 1270, видану ТОВ «Азимут Лайн», проте в наданій ЦМР від 01.09.2025 № 5875 відповідно до відміток перевізником є ТОВ «Катром». Відповідно договір між експедитором та перевізником не надано до митного оформлення. Відповідно до п.6 частини 2 статті 53 Кодексу одними з документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо з умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та правил її заповнення» визначено перелік документів, які подаються при заповненні графи 20 декларації митної вартості товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, який відноситься до законодавства України з питань державної митної справи у розумінні ст. 1 МКУ визначено: платникам податків забороняється формування показників митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності, іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Довідка про транспортні витрати не відноситься до первинних документів та її ведення не передбачено чинним законодавством. Отже довідка про транспортні витрати, з урахуванням з п. 44.1 Податкового кодексу України, не може бути належним, самостійним та виключно єдиним документом, що підтверджує витрати на перевезення товарів, оскільки не є первинним документом в розумінні ч.2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIY «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
… Надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 26.06.2025 № 021720250000169778 - зазначений коносамент, який не наданий до митного оформлення.
… Митну вартість товару № 7що імпортуються, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Кодексу. Джерело інформації: митна декларація від 19.03.2025 № 25UA205050010694U9. Розрахунок митної вартості товару № 7 складає 4,88799 USD за кг…»
Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА//" було отримано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA100320/2025/000664 від 05.09.2025р. 
У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин: «…У відповідності до положень статті 55 Митного кодексу України митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2025 № UA100320/2025/000104/2(митну вартість скориговано).....»
Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА//", було подано до КИЇВСЬКОЇ МИТНИЦІ Держмитслужби України ЕМД 25UA100320033717U7 від 05.09.2025 р. було сплачено гарантійні платежі передбачені ч. 7 ст. 55 МК України в розмірі нарахованому митним органом.
У зв`язку з чим Позивач додатково сплатив 20474.49 грн. в рахунок оплати встановлених Законом платежів у зв`язку з відкоригованим відповідачем митною вартістю товарів, а товар було випущено у вільний обіг. Зокрема по товарам код УКТЗЕД 84099900 00 було додатково сплачено ПДВ у сумі 20474.49грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.
Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.
Так, відповідач не визнав заявлену декларантом митну вартість у зв`язку з тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості.
Судом встановлено, що підставами для винесення рішення про коригування митної вартості №UA100320/2025/000104/2 від 05.09.2025 були такі обставини: 
"1) до митного оформлення надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 26.06.2025 №021720250000169778 складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу;
2) відповідно до п.2.3 контракту від 01.02.2025 № 089458-25 ціна включає в себе вартість товару, упаковки, тари тощо, які не виділені в наданих документах, що не дає можливість визначити ціну самого товару;
3) платіжну інструкцію від 10.03.2025 №27 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 04,03,25», на суму 26 173,04 USD та платіжну інструкцію від 10.03.2025 №53 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 21.03.25», на суму 1742 USD- враховані проте, не можуть бути використані для підтвердження оцінюваного товару, так як не відносяться до даної поставки (дата інвойса відрізняється);
4) платіжні інструкції від 20.06.2025 №195, від 10.03.2025 №27, від 10.03.2025 №53 щодо оплати товару не містять підпису (власноручного/електронного) відповідальної особи платника, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком. Разом з тим, згідно з Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, передбачено можливість відкликання платіжної інструкції до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції. Отже, дані платіжні документи не можуть розглядатись як такі, що підтверджують факт оплати партії товару;
5) до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 01.09.2025 № 1270, видану ТОВ «Азимут Лайн», проте в наданій ЦМР від 01.09.2025 № 5875 відповідно до відміток перевізником є ТОВ «Катром». Відповідно договір між експедитором та перевізником не надано до митного оформлення.
6) довідка про транспортні витрати, з урахуванням з п. 44.1 Податкового кодексу України, не може бути належним, самостійним та виключно єдиним документом, що підтверджує витрати на перевезення товарів, оскільки не є первинним документом в розумінні ч.2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIY «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
7) надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 26.06.2025 № 021720250000169778 -зазначений коносамент, який не наданий до митного оформлення.
8) транспортного документу на морське перевезення (MASTER BILL OF LADING) до митного органу не надано. Таким чином, у митного органу відсутня можливість перевірити повноту декларування та умов оплати наданих транспортно-експедиційних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.
Згідно з вимогами п.2 ч .2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.
Щодо доводів митного органу про те, що до митного оформлення надана для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 26.06.2025 №021720250000169778 складена не офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, що суперечить статті 254 Кодексу та щодо доводів митного органу про те, що надана до митного оформлення копія митної декларації країни відправлення від 26.06.2025 № 021720250000169778 - зазначений коносамент, який не наданий до митного оформлення.
Відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Таким чином, переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову вимагається митними органами виключно у разі, якщо дані, які містяться в ній, є необхідними для перевірки митної вартості Товару, яка не зазначена Продавцем у зазначеному документі, що виключає необхідність у його перекладі.
Суд зазначає, що стаття 53 МК України містить перелік необхідних для надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед якого відсутній такий документ як експортна декларація країни відправлення.
Крім того, відстуність перекладу на українську мову не впливає на можливість митного органу визначити митну вартість, оскільки митна декларація –додатковий, а не обов`язковий документ. Числові значення (коди УКТЗЕД та вартість) там зазначені цифрами які не потребують перекладу. Основним документом, який підтверджує митну вартість товару - є інвойс (договір), а митний орган не довів неналежності або недостатності цінової інформації зазначеної саме в інвойсі.
Суд щодо посилань на зазначенння коносамента, який не наданий до митного оформлення зазначає, що митну декларацію заповнює експортер - китайський постачальник, а отже імпортер ніяким чином не може впливати на відомості що там зазначені. Номер коносаменту, ніяким чином не впливає на митну вартість товарів, а отже такі розбіжності не можуть бути визнані достатньою підставою для відмови у визнанні митної вартості за ціною договору.
Отже, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача. 
Щодо доводів митного органу про те, що відповідно до п.2.3 контракту від 01.02.2025 №089458-25 ціна включає в себе вартість товару, упаковки, тари тощо, які не виділені в наданих документах, що не дає можливість визначити ціну самого товару. 
Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Таким чином ціна товару що імпортується- це ціна вказана в інвойсі з усіма доданими до неї вартостями маркування, пакування доставки до місця поставки за умовами контракту. Визначати іншу «ціну» у митного органу не має ніякої необхідності.
Отже, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача. 
Щодо доводів митного органу про те, що платіжну інструкцію від 10.03.2025 №27 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 04,03,25», на суму 26 173,04 USD та платіжну інструкцію від 10.03.2025 №53 в якій зазначено в призначенні платежу «Prepayment con 089458-25 від 01.02.2025 for the autoparts inv iv-hz-omega-02 dd 21.03.25», на суму 1742 USD- враховані проте, не можуть бути використані для підтвердження оцінюваного товару, так як не відносяться до даної поставки (дата інвойса відрізняється) та щодо доводів митного органу про те, що платіжні інструкції від 20.06.2025 №195, від 10.03.2025 №27, від 10.03.2025 №53 щодо оплати товару не містять підпису (власноручного/електронного) відповідальної особи платника, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком. Разом з тим, згідно з Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, передбачено можливість відкликання платіжної інструкції до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції. Отже, дані платіжні документи не можуть розглядатись як такі, що підтверджують факт оплати партії товару
Як вбачається, до митного оформлення були додані викопіювання платіжних інструкцій з системи «Клієнт-банк», які містили відмітку «ВИКОНАНО, дату проведення та електронний підпис банку». Ця відмітка виключає можливість подальшого відкликання платіжного доручення.
Щодо помилки у даті інвойсу в 2 платіжних інструкціях, то з доводів позивача вбачається, що вказане є технічною помилкою, на підтвердження цього зазначає, що якщо скласти суму по всім 3 платіжним інструкціям то виходить 76693,95 дол. США, що повністю співпадає з сумою інвойса IV-HZ-OMEGA-02 18.06.2025.
В п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України вказано, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Тобто, ця вимога була виконана і були надані докази оплати товару. Крім того, вартість товару цілком можна встановити з інших документів, які надавалися до митного оформлення, а саме: інвойсу, митної декларації країни відправлення, прайс-листів виробника.
У постанові від 03 квітня 2018 року у справі № 809/322/17 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару. Аналогічні висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 22.10.2020 у справі №320/2455/19.
Отже, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача. 
Щодо доводів митного органу про те, що до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати від 01.09.2025 № 1270, видану ТОВ «Азимут Лайн», проте в наданій ЦМР від 01.09.2025 №5875 відповідно до відміток перевізником є ТОВ «Катром». Відповідно договір між експедитором та перевізником не надано до митного оформлення.
З метою усунення вказаного недоліку позивачем було надано разом з заявою договір між імпортером і експедитором – ТОВ «Азимут лайн» та договір між експедитором та перевізником, а отже декларантом був повністю підтверджений ланцюжок перевезення та законність і обґрунтованість документів щодо вартості перевезення наданих саме ТОВ «Азимут лайн».
Отже, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача. 
Щодо доводів митного органу про те, що довідка про транспортні витрати, з урахуванням з п. 44.1 Податкового кодексу України, не може бути належним, самостійним та виключно єдиним документом, що підтверджує витрати на перевезення товарів, оскільки не є первинним документом в розумінні ч.2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIY «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Пунктом 6 частиною 2 статті 53 МК України передбачено надання наступних документів, які підтверджують митну вартість товарів: 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Тобто, Митний кодекс України не вказує конкретної назви документу, яким можна підтвердити вартість перевезення.
Позивач зазначає, що останнім до митного оформлення було подано достатньо документів, зокрема, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг, відомості якого повністю розкривають вартість перевезення до митного кордону як складову митної вартості товарів. 
Отже, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача. 
Щодо доводів митного органу про те, що транспортного документу на морське перевезення (MASTER BILL OF LADING) до митного органу не надано. Таким чином, у митного органу відсутня можливість перевірити повноту декларування та умов оплати наданих транспортно-експедиційних послуг.
Коносамент не є документом, що підтверджує митну вартість товарів згідно ст. 53 МК України та Наказу МінФіну України № 599, а відповідно не впливає на митну вартість та не може ставити під сумнів подані належні документи щодо вартості перевезення оцінюваних товарів.
Отже, суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача. 
Також, відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що під час митного оформлення декларації спрацювали ризики згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів.
Суд зазначає, що застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд уважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.
Щодо ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст. 53 МКУ, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
У спірному випадку суд не вбачає ознак недостовірності задекларованої вартості.
Також, як установлено судом із матеріалів справи, то декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до правової позиції Верховного суду (постанова від 02.07.2020 у справі №803/916/17) контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ніш митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена".
Відтак, ураховуючи викладене вище, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості.
Відповідачем не наведено обставин та не надано належних доказів, що ставили б під сумнів дійсність заявленої вартості товару. Судом таких обставин також не встановлено.
Суд також ураховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З приводу того, що спірний товар було випущено у вільний обіг за митною декларацією ЕМД 25UA100320033717U7 від 05.09.2025 із застосуванням положень ч.7 ст. 55 Митного кодексу України, суд зазначає таке.
Як установлено судом, позивач оформив нову митну декларацію ЕМД 25UA100320033717U7 від 05.09.2025, копія якої міститься в матеріалах справи.
Суд зазначає, що подання декларантом «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» не може бути доказом відсутності спору у сторін з приводу винесеного рішення про коригування митної вартості, оскільки якщо і припустити, що декларант на момент подання такої «нової декларації» погоджувався із рішенням про коригування митної вартості, то це не позбавляє його протягом шести місяців (з моменту отримання такого рішення) здійснити повний правовий аналіз такого рішення, дій, бездіяльності митного органу, що йому передували та встановити обставини стосовно порушення прав (інтересів) такої особи та звернутись до суду за захистом порушеного права.
Зі змісту положень МК України та КАС України слідує, що положення вказаних нормативно-правових актів не містять жодних обмежень та винятків для декларанта з приводу неможливості оскаржити ним до суду рішення митного органу про коригування митної вартості та захистити порушене право впродовж шести місяців (з моменту його отримання) в залежності від того, як випущено товар у вільний обіг «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості».
Водночас, як слідує із ч.7 ст.55 МК України, декларант має право у випадку незгоди (під час митного оформлення товару) з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за своїм зверненням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним. Національним законодавством не передбачено чіткої та передбачуваної норми закону, за якою декларант позбавляється права на захист його прав (щодо можливості скасування рішення про коригування митної вартості постановленого з порушенням закону) у випадку, якщо про обставини щодо порушеного права декларант дізнався за наслідками правового аналізу оскаржуваного рішення, дій (бездіяльності), який здійснено після випуску товарів у вільний обіг, шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості».
На аналогічний спосіб застосування наведених норм вказує і низка судових рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, у яких надано правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» та зазначено, що встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення стосовно задоволення вимог декларанта шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення і тим самим визнає право декларанта на захист його порушеного права у вигляді визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості незалежно від застосованого декларантом способу випуску товару у вільний обіг «під гарантію» чи «за новою декларацією».
Отже, випущення товару у вільний обіг за новою митною декларацією не позбавляє права позивача на захист його порушеного права в даній справі незалежно від застосованого ним способу випуску товару у вільний обіг.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №520/3246/2020.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, оскаржуване рішення є необґрунтованим та прийнятим без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.
З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2025/000104/2 від 05.09.2025, прийняте Київською митницею Державної митної служби України, є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА//» (вул. Промислова, буд. 1,с-ще Васищеве, Харківський р-н, Харківська обл.,62495, код ЄДРПОУ45055636) до Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А,м. Київ,03124, код ЄДРПОУ43997555) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA100320/2025/000104/2 від 05.09.2025 р. Київської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМЕГА//» (вул. Промислова, буд. 1,с-ще Васищеве, Харківський р-н, Харківська обл.,62495, код ЄДРПОУ45055636) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А,м. Київ,03124, код ЄДРПОУ43997555) сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Заічко О.В.