ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" червня 2026 р. Справа №911/883/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Буравльова С.І. 
Шапрана В.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради
на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026
у справі №911/883/25 (суддя Бацуца В. М.)
за позовом Адвокатського бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича"
до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради
про стягнення 35 844,05 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Адвокатське бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича" (далі - Бюро) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (далі - Підприємство) заборгованості у розмірі 35 884,05 грн, з яких: 30 000,00 грн - основний борг, 3 425,92 грн - пеня, 2 029,28 грн - інфляційні втрати, 388,85 грн - три проценти річних.
В обґрунтування позовних вимог Бюро посилається на неналежне виконання Підприємством своїх зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 25.12.2023 №25/12/23-1, в частині здійснення розрахунку за надані послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість у розмірі 30 000,00 грн. Крім того, за порушення умов договору позивач нарахував відповідачу 3 425,92 грн пені, 2 029,28 грн інфляційних втрат та 388,85 грн трьох процентів річних.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25 позов задоволено частково.
Стягнуто з Підприємства на користь Бюро 30 000,00 грн основної заборгованості, 2 029,28 грн інфляційних нарахувань, 388,85 грн трьох процентів річних та судові витрати у розмірі 2 738,59 грн судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 30 000,00 грн за договором про надання правової допомоги від 25.12.2023 №25/12/23-1 є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, оскільки розмір інфляційних нарахувань від суми основної заборгованості, на які претендує позивач, є меншим ніж сума, на яку він має право, то суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог позивача, в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 2 029,28 грн. Розрахунок трьох процентів річних, внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем за надані йому послуги, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних у розмірі 388,85 грн. Водночас, оскільки умовами договору не передбачено нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги, в частинні стягнення з відповідача пені у розмірі 3 425,92 грн за несвоєчасну оплату за надані послуги, є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Підприємство звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що оскаржуване рішення, в частині задоволених позовних вимог, є необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та при невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Так, скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що всього лиш подавши позовні заяви до адміністративного суду позивач повністю виконав умови спірного договору, а тому Підприємство прострочило виконання зобов`язання зі сплати наданих послуг, оскільки не надало заперечень на направлені на його адресу акти виконаних робіт, не відповідають фактичним обставинам справи. За умовами спірного договору позивач повинен здійснювати повний супровід розгляду справи, включаючи стадії апеляційного та касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій. Позивач не здійснив супровід позовної заяви у судах апеляційної та касаційної інстанцій і саме у цьому полягає неповне виконання умов спірного договору.
Також, на переконання апелянта, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що умовами спірного договору жодним чином не передбачено подачу окремого позову по кожному окремому податковому повідомленню-рішенню (далі - ППР). Нічого не заважало позивачу об`єднати позовні вимоги в одній позовній заяві. Проте він цього не зробив, а подав три окремі позови, тільки за подачу яких хоче отримати у сумі 30 000,00 грн, а ще відсоток від суми, тоді як загальна сума оскаржуваних ППР становить близько 76 500,00 грн. Загалом оплата вартості послуг позивача становитиме половину від вартості суми спорів, що є неспіввісним ні з вартістю позовних вимог ні зі складністю таких справ, які є однотипними та фактично шаблонними.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 апеляційну скаргу Підприємства у справі №911/883/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
01.04.2026, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/883/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 22.04.2026.
22.04.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/883/25.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
21.04.2026, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, а якому останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги Підприємства та залишити рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 без змін.
Так, позивач вважає, що викладена в апеляційній скарзі правова позиція відповідача не має належного правового обґрунтування та не відповідає нормам матеріального права у співвідношенні з фактичними обставинами справи.
Позивач звертає увагу, що умови договору виконані ним в повному обсязі, оскільки наявні ухвали Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі №320/983/24, від 12.02.2024 у справі №320/984/24 та від 09.08.2024 у справі №320/1007/24. Відтак, позивач, діючи добросовісно та відповідно до умов укладеного між сторонами договору, виконав свої зобов`язання в повному обсязі, зокрема, шляхом подання позовної заяви до суду. Отже, доводи відповідача щодо нібито неналежного виконання позивачем умов договору є безпідставними, суперечать встановленим судом обставинам справи та не ґрунтуються на жодних належних і допустимих доказах.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
25.12.2023 між Бюро та Підприємством (замовник) укладено договір про надання послуг правової допомоги №25/12/23-1, предметом якого є представництво та захист інтересів замовника в цивільній, господарській, адміністративній юрисдикції, а саме судах загальної юрисдикції, адміністративних відповідно до вимог КАС України, господарських судах відповідно до вимог ГПК України, апеляційному суді, Верховному Суді, прокуратурі, органах Національної поліції, та інших правоохоронних органах та органах державної влади та місцевого самоврядування, господарськими суб`єктами, підприємствами, організаціями, установами з подання позовної заяви до ГУ ДПС як відокремленого підрозділу ДПС України з приводу скасування ППР від 19.05.2020 №0025485704, від 31.01.2020 №005075704, від 09.06.2020 №0030445704.
Відповідно до підпункту г) пункту 2.1 договору замовник зобов`язаний оплатити Бюро вартість послуг за надання правової допомоги з підготовки та представництва інтересів в усіх судових засіданнях в усіх судах України за одну подану позовну заяву 10 000,00 грн.
Згідно з підпунктом в) пункту 2.2 договору Бюро зобов`язане, на підставі цього договору, представляти його інтереси в усіх судових установах, а саме судах загальної юрисдикції, адміністративних, господарських судах, апеляційному суді, Верховному Суді, прокуратурі, національній поліції та в інших установах та організаціях Київською обласною державною адміністрацією та всіма державними та господарюючими суб`єктами та органами виконання судових рішень з приводу передбаченого пунктом 1.1.
Договір складено в двох примірниках однакової юридичної сили та вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами зобов`язань передбачених пунктом 1.1 (пункт 3.1 договору).
У вересні 2024 року позивач звернувся до відповідача з вимогою від 07.09.2024 №07/09/24-03, в якій вимагав за наслідками надання послуг протягом двох днів з моменту отримання акта прийому-передачі послуг підписати його та оплатити заборгованість. У разі неотримання підписаного акта або мотивованої відмови від підписання акта протягом двох днів з моменту отримання, послуги вважаються прийнятими за обсягом, вартістю та якістю викладених в акті. Факт направлення вказаної вимоги та актів здачі прийняття робіт (надання послуг) підтверджується: описом вкладення у цінний лист від 07.09.2024 №0104200020731, накладною від 07.09.2024 №0104200020731, фіскальним чеком від 07.09.2024 №0104200020731.
Відповідач підписані зі своєї сторони вказані акти, позивачу не повернув, так само не надіслав позивачу мотивовану відмову від їх підписання, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25 оскаржується відповідачем в частині стягнення основного боргу, інфляційних втрат та трьох процентів річних, а тому враховуючи вимоги частини 1 статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг.
Згідно зі статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Виконавець повинен надати послугу особисто (частина І статті 902 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Так, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 30 000,00 грн заборгованості, з підстав неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 25.12.2023 №25/12/23-1 щодо здійснення розрахунку за надані послуги правової допомоги з подання позовної заяви з приводу скасування ППР від 19.05.2020 №0025485704, від 31.01.2020 №005075704, від 09.06.2020 №0030445704, згідно з актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000006 на суму 10 000,00 грн, №ОУ-0000013 на суму 10 000,00 грн та №ОУ-0000063 на суму 10 000,00 грн.
Як зазначалось вище, за умовами договору позивач зобов`язався здійснити представництво та захист інтересів відповідача - надати правову допомогу з підготовки та представництва інтересів в усіх судових засіданнях в усіх судах України з подання позовної заяви з приводу скасування ППР від 19.05.2020 №0025485704, від 31.01.2020 №005075704, від 09.06.2020 №0030445704, а відповідач зобов`язався оплатити позивачу вартість послуг за надання правової допомоги підготовки та представництва інтересів в усіх судових засіданнях в усіх судах України за одну подану позовну заяву 10 000,00 грн.
На підтвердження надання відповідачу послуг правової допомоги за подання позовних заяв з приводу оскарження ППР від 19.05.2020 №0025485704, від 31.01.2020 №005075704, від 09.06.2020 №0030445704, позивач надав ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 у справі №320/1007/24, від 12.02.2024 у справі №320/983/24 та від 12.02.2024 у справі №320/984/24.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі №320/1007/24 за позовом Підприємства до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування ППР від 19.05.2020 №0025485704.
З відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі №320/1007/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026, адміністративний позов задоволено та визнано протиправним та скасовано ППР Головного управління ДПС у Київській області від 09.06.2020 №0025485704.
Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито провадження у справах №320/983/24 та №320/984/24 за позовом Підприємства до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування ППР від 31.01.2020 №005075704 та від 09.06.2020 №0030445704 відповідно. Дані справи перебувають в провадженні Київського окружного адміністративного суду та розглядаються судом.
З відкритих відомостей з сайту судової влади України, колегією суддів встановлено, що представником за адміністративними позовами Підприємства у справах №320/1007/24, №320/983/24 та №320/984/24 є Мамаєв Дмитро Юрійович.
Разом із тим, у встановлений договором строк, відповідач свій обов`язок щодо оплати за надані послуги з правової допомоги не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 30 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 25.12.2023 №25/12/23-1, відповідними актами здачі-приймання робіт (надання послуг) від 07.09.2024 (підписаними позивачем), іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
Слід також зазначити, що відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.06.2023 у справі №914/2355/21, за загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі. Проте, передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання, не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою. Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.
Отже, законодавець встановив обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних робіт/наданих послуг, при цьому відсутність підписаного сторонами акта приймання робіт/послуг не може бути підставою для нездійснення замовником розрахунку за фактично виконані роботи/надані послуги.
При цьому, суд звертає увагу, що позивачем направлено відповідачу вимогу від 07.09.2024 №07/09/24-03, у якій він просив протягом двох днів з моменту отримання актів прийому-передачі послуг підписати його та оплатити надані послуги з правової допомоги або надати мотивовану відмову від підписання акта.
Однак, відповідачем не виконано вимоги позивача, а саме не надано мотивованої та обґрунтованої відповіді про відмову від прийняття наданих послуг. Факт надання послуг відповідачем не заперечувались, а отже, у разі неотримання підписаного акта або мотивованої відмови від підписання акта протягом двох днів з моменту отримання, послуги вважаються прийнятими за обсягом, вартістю та якістю викладених в акті.
Всупереч приписів чинного законодавства України, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав належним чином своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги, в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 30 000,00 грн. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідач суду не надав.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 30 000,00 грн за спірним договором є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Доводи відповідача про те, що умовами спірного договору жодним чином не передбачено подачу окремого позову по кожному окремому ППР та те, що нічого не заважало позивачу об`єднати позовні вимоги в одній позовній заяві, чого зроблено не було, зробивши натомість три окремі позови, за подачу яких він хоче отримати 30 000,00 грн відхиляється колегією суддів з огляду на таке.
Оскарження ППР регулюється Кодексом адміністративного судочинства України та Податковим кодексом України.
Згідно з частиною 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що при наявності трьох різних актів про проведення камеральної перевірки та трьох, відповідно, різних ППР, подача в суд загального позову про їх скасування фактично є неналежним способом захисту, адже наявний різний строк та різна предметність. 
Доводи відповідача про те, що позивачем не виконані передбачені умовами договору роботи в повному обсязі є безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодним доказом. 
Водночас, за поданими позивачем в інтересах відповідача трьома позовними заявами, відкриті в спрощеному провадженні три адміністративні справи за якими в одному випадку існують позитивні для відповідача остаточні судові рішення, які набрали законної сили (рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі №320/1007/24), а в інших двох справах Київського окружного адміністративного суду №320/983/24 та №320/984/24 спір знаходиться на розгляді та час його вирішення судом не стоїть в прямій залежності від наданих позивачем послуг за договором про надання правової допомоги. Доказів протилежного відповідач суду не надав. Так само, як і доказів представлення інтересів у вказаних справах іншими особами, а ніж позивачем, відповідач суду також не надав.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2 029,28 грн інфляційних нарахувань та 388,85 грн трьох процентів річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за надані послуги з 14.09.2024 до 18.02.2025, відповідно до виконаного ним розрахунку.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів, здійснивши перерахунок, погоджується з судом першої інстанції, що до стягнення з відповідача підлягають 2 029,28 грн інфляційних втрат та 388,85 грн трьох процентів річних.
Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Підприємства задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Підприємство.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2026 у справі №911/883/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради.
4. Матеріали справи №911/883/25 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран