Справа № 727/6817/26 
Провадження № 1-кп/727/374/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду кримінальне провадження №42026265010000042 від 02.03.2026 відносно:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новогригорівка Нижньогірського району Автономної Республіки Крим, українки, громадянки України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжньої, має базову загальну середню освіту, дітей на утриманні не має, не працевлаштованої, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
УСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 липня 2025 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про зазначене судове рішення та достовірно знаючи про покладений на неї обов`язок щодо сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від їх сплати, умисно не виконувала рішення суду та ухилялася від виконання обов`язку щодо утримання дитини.
При цьому, будучи працездатною особою, ОСОБА_3 не вживала належних заходів щодо забезпечення виконання судового рішення та сплати аліментів у встановленому законом порядку, умисно та протиправно, порушуючи вимоги ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не сплачувала встановлені судом кошти (аліменти).
Таким чином, у період з 27 травня 2025 року по 26 березня 2026 року включно утворилася заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 у розмірі 45 549,65 грн, що перевищує суму платежів за понад три місяці, чим завдано шкоди інтересам дитини.
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 надійшов до суду із клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ч.1 ст.302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, не оспорювала встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з судовим розглядом обвинувального акта за її відсутності та відсутності її захисника ОСОБА_5 , відповідно до ст.381-382 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Обвинувачена ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 надала письмову заяву, у якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх. Окрім цього, у вказаній заяві зазначила, що її згода на судовий розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без її участі та участі її захисника є добровільною, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Неповнолітня потерпіла, в присутності захисника та законного представника подала заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.164 КК України, приймаючи до уваги заяву останньої, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, суд доходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та кримінального провадження №42026265010000042 від 02.03.2026, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом та вірно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до змісту ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченій, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона не судима, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.
Враховуючи вищевикладене, а також суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання згідно зі ст.50 КК України.
Таке покарання, є спів мірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим в наслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання. Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.
Відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування по кримінальному провадженню запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.368, 370, 371, 373-376, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 на час пробаційного нагляду такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
У відповідності до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1