Справа № 282/281/26
Провадження № 2/282/288/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року      
селище Любар
Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айкон Дебт Коллекшн», інтереси якого представляє Пархомчук Сергій Валерійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
УСТАНОВИВ:
Представник ТзОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 19.11.2021 між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №749741 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді.
Згідно умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3900,00 грн; дата надання кредиту 19.11.2021; строк кредиту 29 днів; відсоткова ставка 1,9 % на добу.
30 листопада 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» (первісний кредитор) та ТОАВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» (позивач) укладено договір відступлення права вимоги № 1-30/11/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 30.11.2023 до договору відступлення права вимоги № 1-30/11/2023, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.12.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11703,90 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3900,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 7803,90 грн.
На підставі вище викладеного, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором №749741 від 219.11.2021 в розмірі 11703,90 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідач отримав 20.03.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету.
23 березня 2026 року від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому відповідач позовні вимоги визнає виключно в частині основного боргу у розмірі 3900,00 грн. Категорично заперечує проти стягнення відсотків у сумі 7803,90 грн, а також просить застосувати передбачені законом пільги, передбачені п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідач вказує, що відсутність належного та детального розрахунку заборгованості унеможливлює перевірку правомірності заявлених до стягнення сум, у зв`язку з чим вимоги в частині стягнення відсотків є необґрунтованими та підлягають відхиленню.
Відповідач звертає увагу, що відповідно до п.6-2 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у період дії воєнного стану та протягом 90 днів після його припинення встановлено обмеження щодо примусового стягнення заборгованості з осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідач просить відмовити позивачу у стягненні відсотків у сумі 7803,90 грн та штрафних санкцій. Зупинити провадження у справі або як альтернативу відстрочити виконання рішення суду щодо основного боргу на період дії воєнного стану та до 90 днів після його завершення. Звільнити його від відшкодування судових витрат, відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу як необґрунтованих та неспівмірних зі складністю справи.
30 березня 2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що доводи відповідача на те, що він є військовослужбовцем та відсотки за кредитом не підлягають нарахуванню є безпідставними, так відповідач не надав первісному кредитору документи, які є підставою для застосування до спірних правовідносин ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Щодо нарахування відсотків та пролонгації кредитного договору представник позивача вказує, що умовами договору передбачена автопролонгація в період якої діє підвищена процентна ставка у розмірі 2,9% від суми кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії договору може застосовуватися неодноразово, але не більше ніж на 50 календарних днів в сукупності такої пролонгації. Позичальник погодився на умови визначені договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів вважає необґрунтованим. Також представником позивача надано детальний розрахунок заборгованості за договором.
Представник позивача вважає, що належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката, а тому заперечення відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню.
Просить відзив на позовну заяву відповідача у справі №282/281/26 залишити без розгляду та задоволення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
31 березня 2026 року від відповідача надійшло заперечення (на відповідь на відзив), у якому відповідач вказує, що надані документи, зокрема витяг з реєстру боржників, не підтверджують належним чином включення відповідача до переліку переданих зобов`язань, не містять належного засвідчення та не забезпечують можливості однозначної ідентифікації боргу. Вважає, що позивач не довів наявність у нього права вимоги, а наданий витяг з реєстру боржників не є первинним документом, не підтверджує фактичного переходу права вимоги та не містить належного засвідчення, у зв`язку з чим не може вважатися належним доказом у розумінні статей 76-77 ЦПК України.
Відповідач вважає, що наданий розрахунок не містить формули нарахування; не підтверджений первинними документами; не дозволяє перевірити правильність обчислення. Вважає, що такі обставини не можуть вважатися доведеними.
На думку відповідача, сума заборгованості збільшена з приблизно 3900,00 грн до понад 11000,00 грн, що є очевидно непропорційним. Вважає, що таке нарахування порушує принципи розумності, справедливості та добросовісності, передбачені ст.3 ЦК України, та не підлягає судовому захисту у повному обсязі.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що позивачем не надано належних доказів фактичної оплати правничої допомоги; не обґрунтовано співмірність заявленої суми складності справи. Вважає, що справу слід віднести до категорії типових, що не потребують значного обсягу юридичної роботи, у зв?язку з чим заявлені витрати є явно завищеними не підлягають задоволенню, або підлягають істотному зменшенню.
Відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів.
06 квітня 2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивач вказує, що відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №30/11/2023, укладеного між ТОВ «ФК «Джобер» та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», первісний кредитор за плату відступив новому кредитору належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. 
Представником позивача до позовної заяви долучено належним чином засвідчений витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги. Таким чином позивач надав суду належні та допустимі докази, що підтверджують факт переходу до нього права грошової вимоги. 
Щодо підтвердження перерахування кредитних коштів зазначає, що первісний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів. Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжних систем, зокрема ТОВ «Санрайз Фінанс». На виконання п.2.1. договору, перерахування коштів було здійснено первісним кредитором через платіжного провайдера - ТОВ «Санрайз Фінанс», яке надає первісному кредитору послуги з переказу коштів, зокрема банківський рахунок відповідача за реквізитами банківської картки, зазначеної ним під час реєстрації.
Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «Санрайз Фінанс», з якого вбачається, що 19.11.2021 було проведено транзакцію на суму 3900,00 грн, маска картки - НОМЕР_1 .
Представник позивача вказує, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов?язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку НОМЕР_1 , реквізити якої були надані самим позичальником.
Представник позивача вказує, що в обґрунтування позовних вимог надано суду інформаційну довідку ТОВ «Санрайз Фінанс», яка підтверджує зарахування кредитних коштів. Зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку, що повністю узгоджується з нормами закону. 
На підставі викладеного, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 19.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.
У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
19 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Джобер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 74974, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах терміновості, повернення та платності, в національній валюті України - гривні у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, у розмірі та порядку, встановлених договором. Тип кредиту – кредит. Загальний розмір наданого кредиту складає 3900,00 гривень. Строк, на який надається кредит, складає 29 календарних днів з моменту підписання цього договору та перерахування (видачі) коштів позичальнику, а саме: з 19.11.2021 по 17.12.2021 включно. Процентна ставка за кредитом становить 1,90 % від суми кредиту в день. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту, а у разі часткового погашення – на непогашену частину. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 24966 процентів річних від загального розміру виданого кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 6048,90 гривень. Мета отримання кредиту: для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною, професійною діяльністю. Кредит надається позичальнику за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи у мережі інтернет на веб-сайті кредитодавця.
Відповідно до п.9.4.1. договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, позичальник має право ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом здійснення платежу на користь кредитодавця у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів не пізніше останнього дня строку користування кредитом. Після отримання кредитодавцем коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява позичальника про продовження строку користування кредитом вважається поданою, а дія договору автоматично продовжується (лонгується) на тих самих умовах на наступні 10 календарних днів. За умови своєчасної сплати позичальником всіх нарахованих процентів за користування кредитом, можливе продовження строку користування кредитом та продовження дії договору автоматично (автопролонгація) на тих самих умовах на наступні 10 календарних днів без підписання сторонами додаткових угод, починаючи з дня, наступного за днем запланованої дати повернення кредиту. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії договору може застосовуватися неодноразово, необмежену кількість разів. Пунктом 9.4.2. визначено, що автоматичне продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження дії договору (автопролонгація) без підписання сторонами додаткових угод застосовується також після настання дати погашення кредиту в разі неповернення суми кредиту та несплати або часткової сплати позичальником нарахованих процентів за користування кредитом до закінчення строку дії договору. У разі несплати позичальником заборгованості до закінчення строку користування кредитом та закінчення строку дії договору, сторонами застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду кредитодавцю на його автопролонгацію – продовження строку користування кредитом та строку дії договору на наступні 10 календарних днів без підписання сторонами додаткових угод, починаючи з дня, наступного за днем запланованої дати повернення кредиту. Як зазначено в пункті 9.4.3. договору, сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автоматично продовженим (автопролонгованим), а строк користування кредитом – подовженим на наступних умовах: строк автопролонгації договору та подовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту і до спливу 10 (десяти) календарних днів включно; в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка, у розмірі 2,9 % від суми кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії договору може застосовуватися неодноразово, але не більш ніж на 50 календарних днів в сукупності такої пролонгації.
Договір підписаний одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 G0392
В паспорті споживчого кредиту зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: сума/ліміт кредиту від 500,00 грн до 15000,00 грн; строк кредитування від одного дня до одного місяця (з можливістю продовження строку); спосіб та строк надання кредиту - безготівковий переказ грошових коштів на вказаний споживачем рахунок банківської платіжної картки протягом 3-х календарних днів з моменту укладення договору; процентна ставка 1,9 % в день; автопролонгація – продовження строку дії договору автоматично: за ініціативою позичальника шляхом здійснення платежу на користь кредитодавця у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів не пізніше останнього дня строку користування кредитом на тих самих умовах на наступні 10 календарних днів. Автопролонгація може застосовуватися неодноразово, необмежену кількість разів процентна ставка 1,9% в день; якщо позичальник не повернув кредит та не сплатив або частково сплатив проценти за користування кредитом до закінчення строку користування кредитом та строку дії договору з підвищеною процентною ставкою. Автопролонгація може застосовуватися неодноразово, але не більш ніж на 50 календарних днів в сукупності такої пролонгації, процентна ставка 2,9%.
Паспорт підписаний одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 G0392.
Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 749741 від 19.11.2021 ідентифікований ТОВ «ФК «Джобер».
ТзОВ «Санрайз Фінанс» повідомило про успішність операції згідно договору з ТОВ «ФК «Джобер», зокрема: 19.11.2021 на картку НОМЕР_2 перераховано 3900,00 грн ОСОБА_1 
30 листопада 2023 року ТОВ « ФК «Джобер» (кредитор) та ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» (новий кредитор) уклали договір №1-30/11/2023 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються).
Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-30/11/2023 від 30 листопада 2023 року, ТОВ «ФК «Джобер» відступило ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» права вимоги до ОСОБА_1 згідно договору № 749741 від 19.11.2021 в сумі 11703,90 грн, з яких: 3900,00 грн сума виданого кредиту; 7803,90 грн залишок по відсотках.
Платіжною інструкцією №1063 від 27.11.2025 стверджується оплата послуг згідно договору відступлення права вимоги №1-30/11/2023 від 30.11.2023.
26 грудня 2025 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» направило ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 749741 від 19.11.2021 в сумі 11703,90 грн.
Із виписки з особового рахунка за кредитним договором № 749741 слідує, що у ОСОБА_1 станом на 26.12.2025 (включно) заборгованість складає 11703,90 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3900,00 грн; прострочена заборгованість за процентами становить 7803,90 грн.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Відповідно до ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом установлено, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 749741, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит на суму 3900,00 гривень.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 3900,00 грн у вказаному розмірі підтверджується матеріалами справи, зокрема інформаційною довідкою виданою ТОВ «Санрайз Фінанс» та визнається відповідачем, що стверджується його поясненнями наданими у відзиві на позовну заяву.
Проценти за користування кредитом нараховані в межах строку договору з урахуванням автопролонгації, відповідно до п.п. 9.4.1., 9.4.2., 9.4.3., 9.4.3.1., 9.4.3.1, договору на визначений у ньому строк.
Відтак, доводи відповідача про відсутність доказів пролонгації договору суд відхиляє.
Наданий представником позивача детальний розрахунок заборгованості за договором №749741 від 19.11.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту є належним та допустимим доказом нарахування процентів за ставкою та на строк погоджений умовами договору.
Долучений представником позивача до матеріалів позовної заяви засвідчений договір відступлення права вимоги та витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги є належними та допустимими доказами, що підтверджують факт переходу права вимоги до позивача.
Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості.
Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, з урахуванням пролонгації, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства суми заборгованості за кредитним договором № 749741 від 19.11.2021 в розмірі 11703,90 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3900,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 7803,90 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо звільнення відповідача від нарахування відсотків як військовослужбовицю, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження №61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 в справі №426/4264/19.
Системний аналіз норм права, визначених у п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у ст. 1054 ЦК України, дає можливість стверджувати, що військовослужбовцям проценти не нараховуються лише під час користування кредитними коштами.
Як зазначає відповідач у відзиві, з 25 лютого 2022 року він перебуває на військовій службі. Відповідно до військового квитка, ОСОБА_1 призваний до Збройних Сил України 25.02.2022.
Кредитний договір №749741 між первісним кредитором ТОВ «Джобер» та ОСОБА_1 укладений 19.11.2021. Строк дії договору 29 днів. З урахуванням пролонгації строк дії договору та нарахування відсотків закінчився 05.02.2022.
Таким чином, на час укладення кредитного договору №749741 від 19.11.2021 та в період виконання його умов, відповідач не мав статусу військовослужбовця Збройних Сил України та на нього не поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», відтак на відповідача не розповсюджується дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за вказаним кредитним договором.
Щодо надмірних нарахованих відсотків, суд зазначає наступне.
У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
Разом з тим, відповідач, підписуючи кредитний договір, підтвердив, що сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, що він належним чином ознайомлений зі змістом договору, усвідомлює зміст своїх прав та обов`язків, а також зобов`язується сумлінно та належним чином виконувати взяті на себе договірні зобов`язання відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України.
Таким чином, доводи відповідача щодо надмірних нарахованих відсотків суд не бере до уваги, оскільки такі нараховані в межах строку кредитування, відсоткова ставка погоджена сторонами.
Щодо звільнення відповідача від сплати судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю; військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Таким чином встановлено, що судом розглядається справа не пов`язана з виконанням військовослужбовцем його військового обов`язку, а також суду не надано будь яких інших доказів, які є підставою звільнення ОСОБА_1 від сплати судових витрат.
Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати понесені позивачем у зв`язку із сплатою судового збору і документально підтверджені платіжною інструкцією за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2662,40 гривень.
Щодо надання розстрочки виконання рішення, суд зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Частиною 4 ст.435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Таким чином, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.
Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19.
Тлумачення положень ст.435 ЦПК України свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.
Разом з тим, звертаючись з клопотанням щодо розстрочення виконання рішення суду відповідач не навів доводи і подав докази на підтвердження того, що його матеріальний стан ускладнює виконання рішення, того що він не працює, не отримує прибутки та не має фінансової можливості виконати рішення.
Зважаючи на викладене, відповідачем не наведено доводів та не надано доказів наявності у заявника виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.
Позивачем також заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.
Згідно положень ч.1 - ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до позовної заяви договір №09/07/2025 про надання правової допомоги від 09.07.2025; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №09/07/2025, акт про отримання правової допомоги від 25.03.3026, відповідно до якого вартість послуг адвоката у справі за позовом до ОСОБА_1 становить 13000,00 грн; довіреність; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; рахунок послуг; платіжну інструкцію №1373 від 25.03.2026, відповідно до якої здійснено переказ коштів за надання правничої допомоги.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Керуючись статтями ст.ст. 4, 12, 13,76, 81, 89, 137, 141, 247, 263-265, 352 354 ЦПК України, ст. ст. 6, 625, 626, 638, 1078, 1080, 1084 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» заборгованість за кредитним договором №749741 від 19.11.2021 року в розмірі 11703 (одинадцять тисяч сімсот три) гривні 90 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дів) гривні 40 копійок витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 4000 (чотири тисяч) гривень витрат на правову допомогу.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників судового процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», ЄДРПОУ:44002941, адреса: м. Київ вул. Саперне Поле, буд.12.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 . 
Суддя В.М. Носач