ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
22 травня 2026 року	Справа № 317/3178/25	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі: 
головуючого судді Губанова Р.О., 
секретарка судового засідання Петрова А.М.,
за участю відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором

Короткий зміст заяв по суті, рух справи.
8 липня 2025 року з Запорізького районного суду Запорізької області до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшла вказана цивільна справа.
Узагальненими доводами позовної заяви є те, що 10.01.2020 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро»/Банк) та ОСОБА_1 (далі Позичальник/Відповідач/Клієнт) укладено кредитний договір № 22036000269113 (надалі також - Кредитний договір).
Відповідно до Кредитного договору, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, що разом становлять єдиний Кредитний договір, Банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти (далі – Кредит) у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором.
На виконання умов кредитного договору позичальник отримав кредитні кошти, однак в подальшому не виконав належним чином кредитні зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 131519,52 грн, із яких: 95371,75 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1,86 грн - заборгованість по відсотках; 36145,91 грн - заборгованість по комісії.
28.03.2024 згідно з умовами Договору факторингу № 28/03/24 укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі – ТОВ «Цикл Фінанс»/Позивач), Позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним договором на зазначену суму заборгованості.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 512, 514, 516, 526, 1049, 1054 ЦК України, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за № 22036000269113 в сумі 131519,52 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 29.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Встановлено строк для подачі відзиву.
05.08.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву.
Узагальненими доводами відзиву є те, що тривалий час відповідач сплачував відсотки за кредитною заборгованістю первісному кредитору, проте через їх швидке та штучне збільшення я не зміг погасити саму суму основного боргу. В результаті платежі фактично покривали лише частину нарахованих відсотків та штрафних санкцій, які продовжували накопичуватись у непропорційно великому розмірі. Така практика призвела до невиправданого зростання загальної суми заборгованості, що є несправедливим і таким, що суперечить принципу добросовісності у зобов`язальних правовідносинах.
посилаючись на норми ст. ст. 3, 509, 525, 526, 530, 549, 551, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 18, 21 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 21 Закону «Про захист прав споживачів», відповідач просив відмовити задоволенні позовних вимог, а у разі якщо суд дійде висновку про наявність зобов`язання у повному чи частковому обсязі, застосувати механізм реструктуризації зобов`язання шляхом надання відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, з урахуванням майнового стану Відповідача та принципу справедливості.
Також відповідач навів аргументи щодо необґрунтованості заявленої суми витрат на правничу допомоги з боку позивача. 
В подальшому відповідачем додані додаткові докази.
Під час підготовчого провадження судом встановлено сторонам строки для подачі відповіді на відзив і заперечення.
Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області» від 30.12.2025 № 2814/0/15-25 змінена територіальна підсудність судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою суду від 14.04.2024 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.2026.
Такі заяви по суті, як і інші заяви чи клопотання, сторони не подали.
Представник позивача у позові просив справу розглянути без його участі. В судове засідання не з`явився. 
Відповідач в судовому засіданні підтримав доводи, які вказані у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову, або реструктуризувати борг. Зазначив, що він не має можливості сплатити заборгованість у сумі, яка вказана в позовній заяві. 
14.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, вступна і резолютивна частина якого проголошена 22.05.2026.

Фактичні обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
10.01.2020 Банк і позичальник уклали кредитний договір № 22036000269113 (а.с. 41).
Умовами Договору передбачено і визначено, зокрема що Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках. Сума кредиту становить 145602,80 грн, строк кредитування 48 місяців, кінцева дата повернення кредиту 10.01.2024, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 10.01.2020 по 09.02.2021 - 3% від суми кредиту, з 10.02.2022 по 09.02.2023 - 1,5% від суми кредиту, з 10.02.2023 по 10.01.2024 - 0,925% від суми кредиту, Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у розмірі на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56,0 % річних. Договір містить Графік платежів і розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної річної ставки за цим договором (п. 4).
Відповідач отримав кредитні кошти.
28.03.2024 згідно з умовами Договору факторингу № 28/03/24 укладеного АТ «Банк Кредит Дніпро» і ТОВ «Цикл Фінанс» (а.с. 24 – 27), і витягом з реєстру боржників до цього договору (а.с. 19) Позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 131519,52 грн. ТОВ «Цикл Фінанс» сплатило Банку суму визначену в договорі факторингу за відступлення прав грошової вимоги.
В період з 10.02.2020 по 08.02.2022 Відповідачем сплачено Банку 142750,00 грн, що підтверджуються наданими відповідачем квитанціями копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 117 - 123) і виписками по особовому рахунку (а.с. 18, додаток на оптичному диску).
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.
Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Із положень частини першої ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 виснував таке.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням вказаного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постановах від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23, від 17 квітня 2024 року у справі № 754/644/21 щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Банк в Договорі не зазначив перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, які надавались споживачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Представник позивача у позовній заяві в цьому контесті також не навів жодних аргументів і не надав доказів. Відповідач зі свого боку зазанчив, що фактично отримання кредиту після кожного місяція він приходив в касу банку і слачував відповідну суму на реквітизи, які йому надали при оформленні кредиту. Будь-яких додаткових послуг Банк йому не надавав. Відтак відповідна умова кредиту (комісія) є нікчемною.
Отже за умовами Договору (без урахування нікчемної умови щодо комісії за обслуговування кредиту) відповідач мав сплатити Банку тіло і проценти, що фактично ним робилося з 10.02.2020 по 08.02.2022, втім частина із сум, які вносились відповідачем на погашення кредиту зараховувалась Банком у якості комісії без належних на те підстав. 
Враховуючи вказані обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 2858,62 грн, з огляду на такий розрахунок: 145602,80 (тіло) - 131519,52 (сплата за кредитом) + 5,82 (відсотки).

Розподіл судових витрат.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2).
До позовної заяви додано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 11104 від 05.06.2025, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн грн.
Суд задовольнив позовні вимоги частково, на суму 2858,62 грн, що дорівнює 2,17%. Отже сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2422,40 *2,17% = 52,57 грн. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами ч.ч. 4 - 6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: копія Договору № 43453613 від 02.01.25 про надання правової допомоги, копія додаткової угоди № 22036000269113 від 03.06.2025 до Договору № 43453613 від 02.01.2025, копія Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 03.06.2025.
В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).
Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, суд вважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг доказів є невеликим, не потребував тривалого часу і не був складним для отримання представником і судом, а тому суд вважає, що за умови задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягало б стягнення 3000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2,17% від згаданої суми витрат на професійну правничу допомогу, що дорівнює 65,10 грн.
Інші документально підтверджені судові витрати в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 – 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 22036000269113 в сумі 2858,62 грн (дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 62 копійки).
У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 52,57 грн (п`ятдесят дві гривні 57 копійок) і на правничу допомогу в сумі 65,10 грн (шістдесят п`ять гривень 10 копійок). 
Реквізити учасників справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ідентифікаційний код 43453613;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (реєстрація), АДРЕСА_2 (проживання), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 1 червня 2026 року.  

Суддя	Р.О. Губанов