ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №591/11735/23 
Номер провадження 22-ц/816/1770/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Щербаченко М. В. (суддя-доповідач),
суддів - Сізова Д. В. , Нестеренка М. В. 
за участі секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,
учасника справи:
третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2026 року, ухваленого у складі судді Ніколаєнко О.О. у місті Суми, повний текст якого складено 15 січня 2026 року, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу КИШЕНЮК Людмили Павлівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмили Павлівни від 11 вересня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом; зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 08.09.2023 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмили Павлівни із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька. Постановою від 11.09.2023 приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва з підстав наявності конфлікту між спадкоємцями за заповітом та законом, про що свідчить відкриття кримінального провадження № 1202205450000227 від 02.07.2022, що відповідно до статті 42 Закону України «Про нотаріат» не дає змоги вчинити безспірно нотаріальне оформлення спадкових прав. ОСОБА_6 вважає указану постанову приватного нотаріуса протиправною. Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії та йому заборонено безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. З моменту заведення спадкової справи минуло більше двох років. Інший спадкоємець – ОСОБА_1 оскаржувала заповіт в судовому порядку, у задоволенні її позову було відмовлено. Рішення місцевого суду постановою апеляційного суду від 11 липня 2023 року залишено без змін. Строк, установлений законом на касаційне оскарження, минув. Установлений законодавством місячний строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину також минув. 
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2026 року позов ОСОБА_6 задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмили Павлівни від 11 вересня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину.
Зобов`язано приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмилу Павлівну повторно розглянути питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення оскаржуваної постанови нотаріуса спір між спадкоємцями щодо спадкового майна був вирішений у судовому порядку – за судовим рішенням, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним. Таким чином, на момент звернення позивача до нотаріуса у вересні 2023 року, презумпція правомірності правочину щодо заповіту була підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили. Сам по собі факт наявності відкритих кримінальних проваджень не є безумовною підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Стаття 42 Закону України «Про нотаріат» передбачає можливість відкладення нотаріальної дії (строком до одного місяця) або її зупинення лише у разі отримання від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша особа.
Суд першої інстанції критично оцінив посилання третьої особи ОСОБА_1 на висновок почеркознавчої експертизи, який отриманий у межах кримінального провадження після винесення оскаржуваної постанови і не стосується підпису спадкодавця у заповіті.
У підсумку суд дійшов висновку, що при вирішенні питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом не було дотримано вимог статей 42, 49 Закону України «Про нотаріат». Наявність тривалого конфлікту між спадкоємцями (понад 3 роки з моменту смерті спадкодавця) та проведення досудового розслідування не можуть бути передбаченою законом підставою для безстрокової відмови у реалізації спадкових прав позивача.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
13 лютого 2026 року третя особа ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального процесуального права, просить Сумський апеляційний суд скасувати рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 січня 2026 року.
Апеляційна скарга мотивована тим, що приватний нотаріус Кишенюк Л.П. не є належним відповідачем у цій справі, а місцевий суд не виконав вимоги закону та не перевірив обов`язок що установлення належності відповідача. Суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції. 
Відкривши провадження у справі як спір про право, суд не врахував відсутність доводів позивача про порушення його прав та не врахував правову позицію Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 511/1875/21 про те, що постанова відповідача не порушує спадкових прав позивача, а також не врахував тлумачення норми статті 50 Закону України «Про нотаріат». Заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що приватний нотаріус Кишенюк Л.П. при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 вересня 2023 року діяла відповідно до вимог закону, указана постанова не призвела і не могла призвести до порушення майнових прав інших осіб. На момент винесення приватним нотаріусом постанови від 11 вересня 2023 року був відсутній висновок експертизи від 22 вересня 2023 року, яким установлено, що підпис від імені особи, що звернулась за вчиненням правочину у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Юрівської сільської ради на 2016 рік за 16.08.2016 виконано не ОСОБА_7 , а іншою особою. 
Також до апеляційної скарги включені заперечення на ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху, про відкриття провадження у цій справі від 25 січня 2024 року та на протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду від 06 червня 2024 року, які полягають у тому, що на думку заявниці апеляційної скарги судом першої інстанції не було враховано, що позивач ОСОБА_6 заявив чотири позовні вимоги немайнового характеру, а судовий збір оплатив лише за дві вимоги у загальній сумі 2147 грн 20 коп. Судом було задоволено позовну вимогу, за яку судовий збір не був сплачений. Також при відкритті провадження у справі місцевий суд проігнорував той факт, що позов до нотаріуса повинен подаватись виключно за місцем здійснення зареєстрованої нотаріальної діяльності. Позивач не надав до суду документів, які підтверджують цю обставину та не заявляв клопотань про витребування відповідних документів у приватного нотаріуса Кишенюк Л.П. Позивач включив до позовної заяви прохання розглядати позов без його участі, що є порушенням ЦПК України, яким передбачені вимоги до позовної заяви. Позовні вимоги були заявлені виключно до приватного нотаріуса Кишенюк Л.П. як до відповідача. Проте у порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса у разі відсутності спору про право між спадкоємцями. Натомість приватний нотаріус Кишенюк Л.П. не є порушником прав позивача, у неї відсутній обов`язок відповідати за позовом ОСОБА_6 , який клопотань про заміну неналежного відповідача належним до суду не подав. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач ОСОБА_6 та приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. відзив на апеляційну скаргу не подали.
Фактичні обставини, установлені судом першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , а також чоловіком ОСОБА_8 (а.с. 76, том 1).
За життя від імені ОСОБА_7 складений заповіт, посвідчений 16.08.2016 секретарем Юрівської сільської ради Конотопського району Сумської області, яким ОСОБА_7 заповів усе своє майно позивачу ОСОБА_6 .
За заявою позивача 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. відкрита спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (а.с.74, том 1).
Крім того, 08.02.2021 спадщину після ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом прийняли його дружина – ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_1 , звернувшись до нотаріуса з відповідними заявами (а.с. 90, том 1).
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2023 у справі №577/990/21, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання заповіту від 16.08.2016 на користь ОСОБА_6 недійсним (а.с. 134-136, том 1).
Спадкоємці за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_8 після завершення судового розгляду справи №577/990/21 заявами від 13 липня 2023 року повідомили приватного нотаріуса Кишенюк Л.П. про те, що спірні питання щодо спадкування майна померлого ОСОБА_7 не вирішені, тривають почеркознавчі експертизи в рамках кримінального провадження, які можуть вплинути на наслідки юридичного оформлення спадщини (а.с.126, 127, том 1).
Матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , містять низку витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у тому числі з кримінального провадження № 120222054500000227 від 07.02.2022 року ініційованого ОСОБА_1 за фактом підробки підпису її батька у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Юрівської сільської ради Конотопського району (а.с. 107, том 1).
Позивач ОСОБА_6 06 вересня 2023 року надіслав засобами поштового зв`язку до приватного нотаріуса Кишенюк Л.П. заяву, у якій просив оформити спадщину на земельні ділянки, розташовані на території Карабутівської сільської ради Конотопського району Сумської області (а.с.142, том 1).
Постановою від 11.09.2023 приватний нотаріус Кишенюк Л.П. відмовила ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 – у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька та чоловіка ОСОБА_7 (а.с.6, том 1) .
Приймаючи оскаржувану постанову, приватний нотаріус виходила з того, що їй відомо про факти, які свідчать про спірність відносин між спадкоємцями, зокрема, спір між ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, наявність відкритих чотирьох кримінальних проваджень, інформація про які міститься у спадковій справі. Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину, приватний нотаріус Кишенюк Л.П., керуючись статтею 49 Закону України «Про нотаріат» посилалась на наявність передбачених статтею 42 Закону України «Про нотаріат» підстав, які не дають нотаріусу змогу вчинити безспірно нотаріальну дію з оформлення спадкових прав, при цьому керувалась статтею.
Після винесення оспорюваної постанови приватного нотаріуса Кишенюк Л.П. 22.09.2023 експертами Сумського відділення ННЦ «Інститут судовиз експертиз» ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України в межах кримінального провадження №12022205450000227 складено висновок за результатами проведення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів досудового розслідування, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_7 у книзі «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Юрівської сільської ради на 2016 рік» під порядковим номером нотаріальної дії №95 та датою вчинення нотаріальної дії 16.08.2016 виконано не ОСОБА_7 , а іншою особою. (а.с. 146-155, том 1)
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Мотиви щодо вирішення справи по суті
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України). 
Задовольняючи позов ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом не було дотримано вимог статей 42, 49 Закону України «Про нотаріат». Наявність тривалого конфлікту між спадкоємцями (понад 3 роки з моменту смерті спадкодавця) та проведення досудового розслідування не можуть бути передбаченою законом підставою для безстрокової відмови у реалізації спадкових прав позивача.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на такі мотиви.
Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.
Згідно із частиною другою – п`ятою статті 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії.
Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця.
За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.
Підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Відповідно до підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Частиною першою статті 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною третьою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій.
Нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії. При цьому, нотаріусу заборонено лише безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19).
У справі, яка переглядається на момент винесення приватним нотаріусом Кишенюк Л.П. оскаржуваної постанови, за заявою спадкоємця за законом ОСОБА_1 , яка поряд з позивачем прийняла спадщину після смерті батька, було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120222054500000227 від 02.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 358 ЦК України. 
З матеріалів спадкової справи установлено, що постановою дізнавача СД Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 25 липня 2023 року призначена почеркознавча експертиза у кримінальному провадженні №12022205450000227 від 02.07.2022 року з питання «Чи виконано рукописний текст «Текст заповіту прочитаний мною вголос та власноручно підписаний» однією особою у трьох заповітах, у тому числі - у заповіті від 16.08.2016 року №95 (а.с. 78, том 1)
Приватним нотаріусом Кишенюк Л.П. 25 липня 2023 року був переданий органу дізнання оригінал заповіту від імені ОСОБА_7 від 16.08.2016 № 95 для проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної постановою дізнавача від 25 липня 2023 року (а.с.79, том 1).
Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови від 11.09.2023 року обґрунтовано враховані факти здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях за заявами спадкоємця за законом ОСОБА_1 та проведення у межах цих розслідувань судової почеркознавчої експертизи стосовно вилученого у приватного нотаріуса оригіналу заповіту від 16.08.2016 року.
Зазначені обставини приватний нотаріус Кишенюк Л.П. належно оцінила як такі, що відповідно до статті 42 Закону України «Про нотаріат» не дають їй можливості станом на момент прийняття оскаржуваної постанови вчинити безспірно нотаріальну дію з оформлення спадщини. 
Недійсність правочину є цивільно-правовою категорією і є предметом оцінки у цивільній справі. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2023 у справі №577/990/21, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання заповіту від 16.08.2016 на користь ОСОБА_6 недійсним
Водночас кримінальний процес за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 358 ЦК України, відповідає на питання чи є відповідний офіційний документ справжнім чи підробленим і теж є способом спростування презумпції правомірності правочину. Установлення вироком суду факту підроблення заповіту виключає підстави спадкування на підставі такого заповіту. І такий факт має враховуватись нотаріусом при вирішенні питання видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відсутність результатів почеркознавчої експертизи призначеної дізнавачем у кримінальному провадженні №12022205450000227 від 02.07.2022 року, висновків за результатами досудового розслідування та факт вилучення із спадкової справи оригіналу заповіту від 16.08.2016 року позбавляє відповідача можливості визначити склад спадкоємців та розмір належних їм часток у складі спадкового майна.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сам по собі факт наявності відкритих кримінальних проваджень не є безумовною підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. 
У цьому контексті апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що предметом нотаріальної діяльності є безспірні справи щодо реалізації цивільних прав.
Приватний нотаріус Кишенюк Л.П. при прийнятті оскаржуваної постанови діяла відповідно до вимог закону, навела мотиви відмови у видачі свідоцтва про прав на спадщину, які не можна вважати необґрунтованими. 
Оскаржувана постанова відповідача не порушує спадкових прав позивача ОСОБА_6 , оскільки невидача свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадщину, строк видачі такого свідоцтва відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» не обмежений.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині незгоди із рішенням суду першої інстанції по суті позову ОСОБА_6 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Водночас доводи апеляційної скарги стосовно того, що приватний нотаріус Кишенюк Л.П. є неналежним відповідачем апеляційний суд відхиляє зважаючи на такі мотиви.
У постанові від 30 червня 2021 року у справі № 761/40184/16-ц Верховний Суд сформулював такі правові висновки.
Законодавець передбачає можливість оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, нотаріальних актів до суду (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). У такому разі позовні вимоги можуть бути пред`явлені безпосередньо до нотаріуса.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зазначено, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може привести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.
У порядку цивільного судочинства розглядаються вимоги про оскарження дій нотаріуса лише у разі відсутності спору про право між учасниками цивільних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Верховний Суд зазначає, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою позивача.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо установити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.
У справі, яка переглядається, позовна вимога щодо оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити дії з повторного вирішення цього питання може бути пред`явлена безпосередньо до нотаріуса, оскільки цей нотаріальний акт стосується прав та інтересів спадкоємця за заповітом і обов`язок виконати вимогу позивача про зобов`язання приватного нотаріуса Кишенюк Л.П. повторно розглянути питання щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька може бути у разі задоволення позову судом покладено виключно на цього нотаріуса. Інша особа, крім приватного нотаріуса Кишенюк Л.П., не може відповідати за заявленими у цій справі ОСОБА_6 вимогами.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, оцінюючи відповідні доводи третьої особи ОСОБА_1 , дійшов правильного висновку про те, що зміст і характер відносин між учасниками справи, установлені судом обставини справи підтверджують, що позивач звернувся до суду з приводу порушення на його думку приватним нотаріусом вимог закону під час вчинення нотаріальної дії, його прав на оформлення спадщини за заповітом і не стосується вирішення спору про право між спадкоємцями. 
Мотиви щодо заперечень заявниці апеляційної скарги на ухвали суду, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду.
Ухвали суду першої інстанції про залишення позову без руху від 19 грудня 2023 року, про відкриття провадження у цій справі від 25 січня 2024 року та протокольна ухвалу про відмову у задоволенні клопотання третьої особи про залишення позову без розгляду від 06 червня 2024 року є законним і обґрунтованими зважаючи на такі мотиви. 
Суд першої інстанції правильно зазначив в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, що позивач у позовній заяві заявив дві вимоги немайнового характеру. 
Вимога визнати протиправною та скасувати постанову приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Людмили Павлівни від 11 вересня 2023 року за своїм змістом є однією комплексною вимогою, оскільки стосується одного акта, спрямована на єдину правову мету – припинити його дію. Другою вимогою ОСОБА_6 є вимога зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті батька з урахуванням висновків суду.
При зверненні з позовом до суду першої інстанції у грудні 2023 року ОСОБА_6 сплатив судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп. за одну вимогу немайнового характеру. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 19 грудня 2023 року місцевий суд обґрунтовано зазначив про те, що за заявленими ОСОБА_6 вимогами має бути сплачений судовий збір в сумі 2147 грн 20 коп.
Отже, доводи заявниці апеляційної скарги про необхідність сплати позивачем судового збору за чотири вимоги немайнового характеру є помилковими та ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту предмету позову. 
Відкриття судом першої інстанції провадження у справі та прийняття до розгляду позову ОСОБА_6 за відсутності наданих позивачем доказів місця здійснення відповідачем зареєстрованої нотаріальної діяльності не суперечить приписам ЦПК України з огляду на таке. 
Підсудність справи за позовом ОСОБА_6 визначається за правилами загальної підсудності відповідно до норм статті 27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача. 
Приписи статей 175, 177 ЦПК України не покладають на позивачів обов`язку надавати суду разом з позовною заявою докази зареєстрованого місця проживання чи місцезнаходження відповідача чи заявляти клопотання про їх витребування.
За приписами частин шостої-восьмої статті 187 ЦПК України при відкритті провадження у справі саме суд здійснює відповідні запити до органу реєстрації місця перебування та проживання фізичної особи та користується даними Єдиного демографічного реєстру з метою отримання відповідної інформації.
Крім того, з метою удосконалення єдиної системи обліку інформації про нотаріусів України наказом Міністерства юстиції України від 13.10.2010 № 2501/5 (зі змінами), який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 15.10.2010 за № 926/18221 затверджений Порядок ведення Єдиного реєстру нотаріусів (далі – Порядок № 2501/5).
Єдиний реєстр нотаріусів - це комп`ютерна база даних, в якій містяться відомості про державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви та нотаріусів України.
Інформація, яка міститься у Єдиному реєстрі, є відкритою (пункт 1.5 Порядку №2501/5).
Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, державні підприємства, установи, організації та інші юридичні і фізичні особи отримують доступ до відомостей Єдиного реєстру через вебсайт, який ведеться Адміністратором, шляхом пошуку та перегляду інформації про нотаріусів, діяльність яких не припинена:
прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) нотаріуса;
номер свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю;
назва державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву або відмітка про те, що нотаріус займається приватною нотаріальною діяльністю;
місцезнаходження державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву або адреса робочого місця (контори) нотаріуса, який займається приватною нотаріальною діяльністю, номери робочих телефонів, адресу електронної пошти (підпункт 3.1.2 пункту 3.1 Порядку № 2501/5).
Отже, відомості про адресу робочого місця приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. містяться в Єдиному реєстрі нотаріусів, який є відкритим. 
Під час підготовчого провадження в суді першої інстанції ОСОБА_1 06 червня 2024 року подала клопотання, в якому посилаючись на те, що позивач належно оформленого клопотання про розгляд справи без його участі не подав, був належно повідомлений про час, дату і місце судового засідання і повторно не з`явився, просила залишити позов без розгляду. Крім того, вважаючи, що позов ОСОБА_6 має розглядатись за правилами адміністративного судочинства ОСОБА_1 просила закрити провадження у справі (а.с.164-166, том 1).
Протокольною ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 06 червня 2024 року указане клопотання ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с.167, том 1).
Зазначена протокольна ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону зважаючи на такі мотиви.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, які визначені у статтях 4 та 19 КАС України, в яких: 
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Проте вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна.
Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими суб`єктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС.
Владність у нотаріальних правовідносинах виявляється лише в офіційній силі нотаріальних актів. 
Метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб`єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об`єктивно існуючі факти, права та обов`язки, які суб`єкти права покладають на себе за своїм бажанням.
Отже, справа за позовом ОСОБА_6 , який оскаржує відмову приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом не є публічно-правовим спором у розумінні статей 4, 19 КАС України, а тому підлягає розгляду у порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства. 
Зважаючи на викладене, місцевий суд у протокольній ухвалі від 06.06.2024 року з дотримання норм ЦПК України дійшов правильного висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Правом на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час і місце судового засідання; повторної поспіль неявки позивача на судове засідання; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності; нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17).
Участь у судовому засіданні — це процесуальне право, а не обов`язок позивача, якщо суд не визнав його явку обов`язковою. У справі, яка переглядається, суд першої інстанції не ухвалював судового рішення про визнання явки позивача обов`язковою. 
Установивши, що позивач у позовній заяві просив розглядати справу без його участі суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання третьої особи ОСОБА_1 про залишення позову ОСОБА_6 без розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені ухвали суду першої інстанції постановлені без додержанням норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права (частина перша статті 376 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 .
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду справи у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено, тому витрати зі сплати судового збору, понесені ним у суді першої інстанції апеляційний суд залишає за ним.
Крім того, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги необхідно стяґнути з позивача на користь заявниці апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1610 грн 00 коп.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_3  про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити дії – залишити без задоволення.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1610 грн 00 коп. судового збору, сплаченого нею за подання апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду 01 травня 2026 року.

Головуючий   	М. В. Щербаченко	

Судді Д. В. Сізов 

М. В. Нестеренко