ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/25688/25      Головуючий суддя І інстанції Семіряд І. В.
Провадження № 33/818/986/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
представника потерпілого – адвоката Комова О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Карпухіна Д.Ю. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Оскаржуваною постановою встановлено, що 14.11.2025 о 14-43 год. у м. Харкові на перехресті пр. Науки та вул. Європейської, ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , від чого транспортні засобом отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б, п. 8.7.3.з ПДР.
Не погодившись із судовим рішенням захисником Карпухіним Д.Ю. було подано апеляційну скаргу в якій він просив постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилалася на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була повідомлена про розгляд її справи.
В судове засідання, призначене на 15.05.2026 для апеляційного розгляду поданої апеляційної скарги сторона захисту не з`явилась, про місце, день та час апеляційного розгляду була повідомлена належним чином.
Зокрема, апелянт – захисник Карпухін Д.Ю. про місце день та час апеляційного розгляду був повідомлений шляхом отримання судової повістки про виклик як в паперовій формі, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 74), так і довідка про отримання судової повістки в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» (а.с. 70 зворотна сторона). Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про місце, день та час апеляційного розгляду був повідомлений шляхом отримання судової повістки про виклик у застосунок «Viber» про що свідчить довідка про доставку повідомлення сформованої згідно Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 №28. Разом з тим, судом апеляційної інстанції на адресу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначену в апеляційній скарзі захисником, як дійсну та прийнятну для ОСОБА_1 способом комунікації, було неодноразово направлено судову повістку про виклик в письмовій формі, яка повернулась неврученою з позначкою «адресат відсутній» (а.с. 72-73).
Належить врахувати, що хоча судове засідання, призначене на 13.04.2026 і відкладалось із причини перебування головуючого судді у відпустці, однак до початку зазначеного судового засідання захисник Карпухін Д.Ю. через підсистему «Електронний суд» також надсилав заяву про відкладення апеляційного розгляду, призначеного на 13.04.2026, що свідчить про обізнаність сторони захисту про розгляд її справи судом апеляційної інстанції. Натомість, щодо відкладення апеляційного розгляду, призначеного на 15.05.2026 таких заяв чи клопотань від сторони захисту не надходило.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Відповідно до правових висновків, зазначених, у статті 6 Європейської Конвенції з прав людини , ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Крім того конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.
У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
У рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх правових висновках у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок судів «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника справи про судове засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.
Суд апеляційної інстанції вважає, що адреса особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначена захисником Карпухіним Д.Ю. в апеляційній скарзі, є дійсною та прийнятною для комунікації, зокрема для сповіщення ОСОБА_1 про місце, день та час розгляду його справи, враховуючи його статус військовослужбовця, який вочевидь може проживати за цією адресою у зв`язку із виконанням своїх обов`язків. Ставити під сумнів адресу для листування з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначену захисником в апеляційній скарзі, у суду апеляційної інстанції немає. Таким чином, надсилаючи на зазанчену захисником дійсну адресу ОСОБА_1 судову повістку в письмовій формі, а також в електронній формі у застосунок «Viber», суд апеляційної інстанції здійснив всі можливі заходи його сповіщення про місце, день та час апеляційного розгляду його справи. Разом з тим, відсутність у матеріалах цієї справи відомостей щодо припинення ОСОБА_2 повноважень захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про дотримання гарантії правового захисту ОСОБА_1 у цій справі.
У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи відомості щодо сповіщення апелянта про місце, день та час апеляційного розгляду та відсутності заяв чи клопотань про відкладення судового засідання, апеляційний суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 за відсутності належно повідомленої особи, яка подала апеляційну скаргу та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Апеляційний розгляд належить провадити в межах поданої апеляційної скарги, враховуючи відомості, які є наявними в матеріалах цієї справи, а також пояснення іншого учасника, який з`явився в судове засідання.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог чинного законодавства.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, КУпАП.
Натомість вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі відомостями, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№538481 від 12.12.2025, відповідно до відомостей якого ОСОБА_1 14.11.2025 о 14-43 год. у м. Харкові на перехресті пр. Науки та вул. Європейської, ОСОБА_1 керував автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , від чого транспортні засобом отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б, п. 8.7.3.з ПДР. Згідно відомостей п. 14 протоколу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності пояснення не надавала, оскільки була госпіталізована.
Відомостями листа заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області Д. Коротія встановлено, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаних у протоколі подією немає.
З відомостей протоколу огляду місця події від 14.11.2025 вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є перехрестя пр-ту Науки та вул. Європейської у м. Харкові, покриття асфальтоване у сухому стані. Дорожнє покриття у двох напрямках складає по чотири смуги в кожному. На проїжджій частині, яка з обох боків обмежена бордюрним камінням, нанесена дорожня розмітка, зокрема пішохідний перехід. Перехрестя регульоване світлофором та в момент проведення огляду мала природнє освітлення. Гальмівний шлях відсутній. Оглядом транспортних засобів встановлено наступні пошкодження: BMW, д.н.з. НОМЕР_2 – деформована передня частина капоту, бамперу, радіаторна решітка, дві передні блок-фари, два передніх крила, деформований моторний відсік; Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 – зруйнована передня права блок-фара, капот, деформоване лобове скло, передній бампер, радіаторна решітка, протитуманна фара справа, переднє праве крило, зміщено з осі праве переднє колесо.
Схемою ДТП встановлено остаточне положення транспортних засобів після настання події дорожньо-транспортної пригоди, а також відомості щодо напрямків руху транспортних засобів. До схеми ДТП долучені також відеозапис та світлини з місця події, (а.с. 12-15, 30), відомості яких як окремо так і в сукупності надають можливість встановити механізм зіткнення транспортних засобів. Схема дорожньо-транспортної пригоди складалася за відсутності водіїв та підписана понятими, у зв`язку з чим зазначені у ній відомості належить вважати дійсними.
Відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_3 , (а.с 31), 14.11.2025 їхав пасажиром в автомобілі BMW, д.н.з. НОМЕР_2 . Під`їжджаючи до перехрестя вул. Європейської та пр-ту Науки у крайньому правому ряду пересікли стоп-лінію на зелене світло світлофора. Але з-за автомобілів, які рухались праворуч виїхав Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , з яким сталося зіткнення.
З пояснень ОСОБА_4 (а.с.32) вбачається, що 14.11.2025 рухаючись на автомобілі автомобілі BMW, д.н.з. НОМЕР_2 по пр-ту Науки на зелене світло через перехрестя з вул. Європейською здійснив зіткнення з автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , який виконував поворот ліворуч із зустрічної смуги.
З відомостей долученого до матеріалів справи відеозапису, отриманого учасниками пригоди від третіх осіб, вбачається, що автомобілі, що рухаються по пр-ту Науки прямо тривалий час стоять у зв`язку із забороною руху обумовленою дією забороняючого сигналу світлофора. Водночас, автомобіль які рухаються в зустрічному напрямку крайнім лівим рядом повертають ліворуч або здійснюють маневр розвороту. Після чого, після зміни сигналу світлофору на зелений, тобто такий, що дозволяє рух, автомобілі які раніше стояли розпочинають рух прямо. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що з відеозапису вбачається, що правий ряд по якому рухався автомобіль BMW, д.н.з. НОМЕР_2 з початку руху був порожній, а тому потерпілий ОСОБА_4 під`їжджав до перехрестя в той час, коли світлофор змінював сигнал з червоного на зелений, у зв`язку з чим мав об`єктивну змогу не зупинятись. Водночас, автомобіль Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 повертаючи ліворуч, мав зупинитись.
При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі ДТП відповідають дійсності, а тому можуть слугувати доказами у справі.
За таких обставин, відомості, які є наявними у матеріалах цієї справи у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 . Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух на вимкнений сигнал додаткової секції світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_2 , від чого транспортні засобом отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_1 порушив п. 2.3Б, п. 8.7.3.з ПДР.
Доводи апеляційної скарги про порушення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на захист, а також права на справедливий розгляд незалежним та компетентним судом у цій справі належить вважати суб`єктивним з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У своїх правових висновках Конституційний Суд України (Рішення Конституційного Суду України від 18 липня 2024 року № 8-р(II)/2024 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) зазначає, що право бути заслуханим (почутим) як складова права на судовий захист підлягає реалізації до моменту вжиття державою, її органами чи посадовими особами будь-яких заходів, які можуть негативно вплинути на особу, її права і свободи. Це право випливає з основоположних засад судочинства, що, зокрема, expressis verbis викладені у приписах частини другої статті 129 Конституції України (рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист), і реалізація цього права не залежить від його встановлення та/чи детальної регламентації у спеціальному законодавстві. Тільки за умови дотримання права особи бути заслуханою у суді суд може виконати свій конституційний обов`язок - незалежно і неупереджено, ураховуючи точку зору заінтересованої особи, розглянути всі конкретні аспекти у справі та на підставі цього видати обґрунтоване (умотивоване) рішення суду.
Таким чином суди, мають забезпечувати належний та якісний розгляд справ, а також забезпечувати необхідний баланс між дотриманням прав сторони і розглядом справи протягом встановленого законом або розумного строку.
Разом з тим, право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції. Можливість захистити свою позицію сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення чи то суду, чи то будь-якого іншого державного органу.
Безпосередньо право бути почутим (право бути вислуханим) ілюструє наявність прямого, а не опосередкованого зв`язку особи з органом державної влади - суб`єктом владних повноважень, який уповноважений приймати рішення, що можуть стосуватись або стосуються прав особи.
Зазначене право є ключовим принципом "належного врядування" в демократичній державі. У зв`язку із цим доступ до офіційної інформації має важливе значення для надання особам можливості робити відповідні та ефективні подання та пропозиції щодо ухвалення рішень, які зачіпають або будуть зачіпати їхні права чи інтереси.
Особи, на яких впливають чи можуть впливати рішення, які будуть ухвалені компетентним органом або судом, повинні без дискримінації мати можливість брати участь і реалізовувати своє право бути почутими в межах відповідної адміністративної процедури, яка провадиться, зокрема і під час оскарження відповідних рішень. 
При цьому, на думку суду апеляційної інстанції, право бути вислуханим («бути почутим») є одним з ключових компонентів права на справедливий? судовий? розгляд. Право бути вислуханим переслідує подвіи?ну мету. По-перше, воно слугує розгляду справи та встановленню фактів якомога точніше і справедливіше, а по-друге, дозволяє забезпечити ефективний? захист відповідної? особи. Мета права бути вислуханим полягає, перш за все, в тому, щоб гарантувати, що остаточне рішення, яке негативно впливає на правову позицію, приймається з повним розумінням обставин справи. Рішення, що ухвалюється з повним знанням обставин справи, має на меті, зокрема, надати можливість компетентному органу виправити помилку або зацікавленій особі викласти такі факти, що стосуються і?і? особистої ситуації, які можуть слугувати підставою того, чи буде ухвалено нове рішення або остаточне рішення матиме такий чи інший зміст.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що право особи «бути почутою» порушується, якщо цій особі взагалі не було надано можливості висловити своі? погляди у корисний та ефективний спосіб під час адміністративної процедури до прийняття остаточного рішення, яке може негативно вплинути на і?і? інтереси.
Правові гарантії, передбачені ст. 294 КУпАП надають право особам, яких суд першої інстанції притягнув до адміністративної відповідальності звернутися до суду вищої інстанції з обґрунтованою апеляційною скаргою в якій ця особа чи її захисник може викласти доводи по суті правопорушення з якими сторона захисту не погоджується.
Відповідно до вимог ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема і ст. 130 КУпАП. Частиною 4, 10 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Враховуючи правовий аналіз норм передбачених ст. 294 КУпАП встановлено, що у цій категорії справ про адміністративні правопорушення у разі подання апеляційної скарги остаточне рішення ухвалюється судом апеляційної інстанції. Учасники справи, які вважають свої права порушеними, зокрема і ОСОБА_1 мають право звернутися до суду апеляційної інстанції із доводами своєї незгоди із прийнятим судовим рішенням, зазначивши пояснення по суті справи, зокрема і щодо оспорюваної події правопорушення.
У зв`язку з чим, постанова судді першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, не підлягає безумовному скасуванню, оскільки під час реалізації права апеляційного оскарження, права особи, пов`язані із доступом до правосуддя, а також право «бути почутим» поновлюються автоматично.
З відомостей справи вбачається, що ОСОБА_1 через свого захисника скористався своїм правом на оскарження судового рішення суду першої інстанції. Однак, сторона захисту, будучи належним чином повідомленою про місце, день та час апеляційного розгляду своїм правом прийняти безпосередню участь в судовому засіданні та надати пояснення по суті справи не скористалась.
Натомість суд апеляційної інстанції з метою повноти дослідження апеляційних доводів дослідив безпосередньо в судовому засіданні всі відомості, які наявні в матеріалах цієї справи, зокрема і відомості відеозапису, який надає можливість достеменно встановити обставини цієї події, а також наявність вини ОСОБА_1 у адміністративному правопорушенні, яке ставиться йому у провину.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності була почутою незалежним і компетентним судом, а право доступу до правосуддя у цій справі належить вважати дотриманим.
Заперечення представника потерпілого – адвоката Комова О.Г., суд апеляційної інстанції бере до уваги лише в тій частині, що стосується доводів апеляційної скарги захисника Карпухіна Д.Ю. В решті цих заперечень, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості приймати будь які рішення, оскільки ані потерпілий, ані його представник апеляційні скарги не подавали.
Належить врахувати, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі
Вимогами п. 8.7.3. «з» ПДР встановлено заборону руху при вимкненому сигналі додаткової секції у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколів та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.3 «б», 8.7.3 «з» Правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Карпухіна Д.Ю. залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       С.К. Шабельніков