Справа № 462/8150/25 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С. 
Провадження № 22-ц/811/4/26 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Костюк С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 грудня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни про закінчення виконавчого провадження ВП №79469306 від 31.10.2025 року та зобов`язання головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни вжити заходів для виконання ухвали суду від 23.10.2025 року про забезпечення позову.
В обгрунтування скарги покликається на те, що постановою головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Пазиняк Г.Я. від 31.10.2025 року закінчено виконавче провадження № 79469306 щодо примусового виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 23.10.2025 року у справі № 462/8150/25, якою забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, знесення самовільного будівництва, шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншим особам здійснювати будівництво на земельних ділянках. Виконавче провадження закрито на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. Підставою для прийняття постанови є акт державного виконавця про доведення ухвали суду до відома одного з відповідачів, ОСОБА_3 . При цьому головним державним виконавцем не здійснено перевірки фактичного припинення будівництва, не направлено вимог боржникам, а також не вжито інших заходів, передбачених законом. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що ухвала суду фактично не виконана, оскільки боржники продовжують здійснювати будівельні роботи.
З наведених підстав просить:
- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни від 31.10.2025р. б№ про закінчення виконавчого провадження № 79469306 з примусового виконання ухвали Залізничного райсуду м.Львова № 462/8150/25 від 23.10.2025 року про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будівництво на земельній ділянці кадастровий номер 4610136300:06:018:0058 на АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та на земельній ділянці кадастровий номер 4610136300:06:018:0363 за адресою АДРЕСА_2 ;
- зобов`язати державного виконавця головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галину Ярославівну відновити виконавче провадження № 79469306 та вжити всіх необхідних заходів для виконання ухвали суду Залізничного райсуду м.Львова № 462/8150/25 від 23.10.2025 року про забезпечення позову щодо заборони ведення незаконного будівництва.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 16 грудня 2025 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України -Пазиняк Галина Ярославівна на постанову державного виконавця від 31.10.2025 року про закінчення виконавчого провадження.
Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Пазиняк Галини Ярославівни.
Скасовано постанову головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Пазиняк Галини Ярославівни про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2023 року у виконавчому провадженні №79469306.
В іншій частині скарги відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В апеляційній скарзі зазначає, що до Залізничного відділу державної виконавчої служби надійшла ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 23.10.2025 року про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншим особам здійснювати будівництво на відповідних земельних ділянках у м. Львові. Ухвалою суду визначено сторони виконавчого провадження: стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_3 29.10.2025 року, на підставі цієї ухвали, відкрито виконавче провадження № 79469306 щодо одного боржника - ОСОБА_3 , що відповідає вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова про відкриття провадження не оскаржувалась та є чинною. 31.10.2025 року державний виконавець довів до відома боржника зміст ухвали суду та вручив відповідні документи, що підтверджується актом з підписом ОСОБА_3 , після чого виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 63 зазначеного Закону, України «Про виконавче провадження» рішення про заборону вчиняти певні дії виконуються шляхом доведення їх змісту до відома боржника із складанням відповідного акта, після чого виконавче провадження підлягає закінченню. Оскільки ухвалою суду про забезпечення позову заборонено вчинення дій, державний виконавець діяв відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону та правомірно завершив виконавче провадження. Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження № 79469306 від 31.10.2025 є законною та обґрунтованою. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , а саме визнаючи протиправною та скасовуючи постанову головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни від 31.10.2025 року про закінчення виконавчого провадження № 79469306, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що органом ДВС не надано суду доказів вчинення всіх дій, необхідних для виконання ухвали суду про забезпечення позову, а примусове виконання судових рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов`язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень.
Колегія суддів не а повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частинами 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.
У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.
У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 
Таким чином, аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).
За загальним правилом строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, або відсутні докази поважності причин пропуску такого строку, скарга залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку на оскарження постанови державного виконавця, необхідно виходити з фактичних обставин справи, поведінки заявника та особливостей правозастосовчої практики з питань розгляду такої категорій справ. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.
У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 року забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, знесення самовільного будівництва, шляхом заборони відповідачам, а також будь-яким іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будівництво на земельній ділянці кадастровий номер 4610136300:06:018:0058 на АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та земельній ділянці кадастровий номер 4610136300:06:018:0363 за адресою: АДРЕСА_2 , на виконання якої головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Г.Я. відкрито виконавче провадження №79469306, боржник ОСОБА_3 ,, стягував ОСОБА_1 . 
Під час примусового виконання ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2025 рокуголовним державним виконавцем Пазиняк Г.Я. складено акт від 31.10.2025 року, згідно якого ОСОБА_3 доведено до відома про видачу ухвали Залізничним районним судом м. Львова від 23.10.2025 року та надано їй копію згаданої ухвали та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 жовтня 2025 року.
31.10.2025 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №79469306 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Зі скаргою на постанову головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни від 31.10.2025р. б№ про закінчення виконавчого провадження № 79469306 з примусового виконання ухвали Залізничного райсуду м.Львова № 462/8150/25 від 23.10.2025 року про забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також будь-яким іншим фізичним і юридичним особам здійснювати будівництво на земельній ділянці кадастровий номер 4610136300:06:018:0058 на АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та на земельній ділянці кадастровий номер 4610136300:06:018:0363 за адресою АДРЕСА_2 та зобов`язання головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галину Ярославівну відновити виконавче провадження № 79469306 та вжити всіх необхідних заходів для виконання ухвали суду Залізничного райсуду м.Львова № 462/8150/25 від 23.10.2025 року про забезпечення позову щодо заборони ведення незаконного будівництва звернулася 21 листопада 2025 року. 
Обгрунтовуючи подання скарги 21 листопада 2025 року, ОСОБА_1 посилається на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №79469306 від 29.10.2025 року та постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №79469306 від 31.10.2025 року надіслані їй головним державним виконавцем 06.11.2025 року поштовим відправленням R067033065296 з відділення «Укрпошта» (м. Львів 79040) та фактично отримані нею лише 10 листопада 2025 року, тому вважає, що десятиденний строк для оскарження дій державного виконавця розпочався з наступного дня після фактичного отримання нею постанов державного виконавця, тобто з 11 листопада 2025 року, вважає строк не пропущеним.
Зі змісту скарги та з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до суду з клопотаннямпро поновлення строку подання скарги, судом першої інстанції питання про поновлення строку не вирішувалося.
За змістом статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Вирішуючи скаргу ОСОБА_1 по суті, вважаючи наявними підстави для скасування постанови головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Пазиняк Галини Ярославівни про закінчення виконавчого провадження від 31.10.2023 у виконавчому провадженні №79469306, суд першої інстанції не звернув увагу та не перевірив, чи скарга подана скаржником ОСОБА_1 в межах строку, визначеного статтями 449 ЦПК України та частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», та за наявності пропуску зазначеного строку не з`ясував питання, чи зверталася ОСОБА_1 до суду із заявою про поновлення цього строку із зазначенням поважності причин його пропуску, чи зазначила про це в скарзі, чи просила в скарзі поновити цей строк. 
Зміст оскаржуваної ухвали свідчить про те, що судом першої інстанції питання про поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 79469306 від 31.10.2025 року не вирішувалося. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця не є строком позовної давності, а процесуальним строком.
Тому навіть у випадку підставності чи безпідставності скарги, вона мала бути розглянута по суті лише після вирішення питання щодо поновлення цього строку, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених цим Кодексом.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №461/1150/19 (провадження №61-11015св21).
Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни від 31.10.2025року про закінчення виконавчого провадження № 79469306, суд першої інстанції виходив з того, що головний державний виконавець прийняв постанову про закриття виконавчого провадженняне вчинивши всіх дій, необхідних для виконання рішення (ухвали) суду у справі, тобто розглянувши скаргу по суті, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що скаржник ОСОБА_1 пропустила передбачений законом десятиденний строк на оскарження постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження і не зверталася до суду з клопотанням про його поновлення.
А відтак, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, висновок суду по суті вимог скарги є передчасним. 
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні скарги в частині зобов`язання головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни відновити виконавче провадження № 79469306 та вжити всіх необхідних заходів для виконання ухвали суду Залізничного райсуду м.Львова № 462/8150/25 від 23.10.2025 року про забезпечення позову щодо заборони ведення незаконного будівництва, ухвала суду в цій частині не оскаржується.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваної ухвали, суд визнав неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни, однак ОСОБА_1 з такою вимогою до суду не зверталася, подана ОСОБА_1 скарга не містить такої вимоги. 
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів, приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Пазиняк Галини Ярославівни про закінчення виконавчого провадження ВП №79469306 від 31.10.2025 року та зобов`язання вжити заходів для виконання ухвали суду від 23.10.2025 року про забезпечення позову, слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 126, 127, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 449 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України –задовольнити частково.
Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 16 грудня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни про закінчення виконавчого провадження ВП №79469306 від 31.10.2025 року та зобов`язання головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Галини Ярославівни вжити заходів для виконання ухвали суду від 23.10.2025 року про забезпечення позову- залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 06 травня 2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк