П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3723/25
Суддя-доповідач Яремчук К.О. 
08 червня 2026 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Яремчукa К.О., суддів - Гнап Д.Д.,  Сушка О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду (ухвалене суддею Печеним Є.В. у м. Хмельницькому) від 05 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції
В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року позов задоволено.
Так, рішенням суду:
визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невчиненні дій, передбачених Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, зокрема щодо непроведення розслідування нещасного випадку за участю ОСОБА_1 , нескладення актів за формами НВ-2 та НВ-3 і невчинення дій щодо оформлення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою додатка 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку за участю ОСОБА_1 , який стався під час виконання ним обов`язків військової служби у 2023 році, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні суду;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 за результатами проведеного розслідування нещасного випадку за участю ОСОБА_1 , який стався під час виконання ним обов`язків військової служби у 2023 році, скласти та розглянути в установленому порядку акти за формами НВ-2 та НВ-3, передбаченими додатками до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332;
зобов`язано військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною в додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, з урахуванням фактичних обставин, встановлених за результатами розслідування нещасного випадку.
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що військова частина НОМЕР_2 повинна була провести розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, відповідно до приписів Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332. 
Натомість військова частина обмежилася лише проведенням службової перевірки відповідно до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608.
З огляду на те, що військова частина НОМЕР_2 не провела розслідування нещасного випадку відповідно до приписів Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, не склала акти за формою НВ-2 та НВ-3, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_1 як правонаступник прав та обов`язків військової частини НОМЕР_2 протиправно не сформувала довідку про обставини травми позивача згідно з додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.
Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву на таку скаргу
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.
В обґрунтування апеляційної скарги її автор, посилаючись на приписи Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, зазначив, що командир військової частини після отримання рапорту військовослужбовця зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Так, на адресу військової частини НОМЕР_1 надходили адвокатські запити представника позивача, у яких зазначалося, що травмування ОСОБА_1 відбулося в червні 2023 року, проте такі запити не містили інформації про дату та час настання нещасного випадку, стислий опис та характеристику місця, де стався такий випадок, а тому відповідно до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 608 від 15 жовтня 2024 року з адміністративно-господарської діяльності призначено службову перевірку для з`ясування наявності підстав для призначення розслідування за фактом отримання травми військовослужбовцем ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В ході проведення службової перевірки досліджено наступні документи: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_2 № 479 дск від 20 грудня 2022 року, доповіді і донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни, книгу обліку хворих в медичному пункті військової частини НОМЕР_2 . Також опитано колишнього командира першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , тимчасово виконуючої обов`язки начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_3 .
За результатами службової перевірки не встановлено факту травмування ОСОБА_1 , а тому, на думку відповідача, підстави для проведення службового розслідування за фактом нещасного випадку відсутні.
З огляду на викладене представник відповідача вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про допущення військовою частиною НОМЕР_2 протиправної бездіяльності, яка полягала в непроведенні розслідування нещасного випадку за фактом отримання травми під час виконання обов`язків військової служби ОСОБА_1 , в порядку, передбаченому Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.
У встановлений апеляційним судом строк представником позивача подано до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує на безпідставність доводів, що викладені в апеляційній скарзі. 
Такий відзив обґрунтований тим, що чинним законодавстом розрізняються правові підстави проведення службового розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, та розслідування нещасного випадку, особливості проведення якого визначені Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332.
Відповідно до пунктів 1 та 3 розділу I Iнструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України підставами для проведення розслідування відповідно до цієї Інструкції є нещасні випадки з військовослужбовцями Збройних Сил України, що призвели до отримання травми внаслідок аварій, що сталися в районі ведення бойових дій, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 на момент виникнення спірних правовідносин був військовослужбовцем та проходив військову службу в складі Збройних Сил України, а аварія (зіткнення ГАЗ-66 та танку Збройних Сил України) сталася під час виконання ним обов`язків військової служби у зоні бойових дій поблизу населеного пункту Невське Сватівського району Луганської області (наразі населений пункт Балка Журавка), який відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309, належать до територій активних бойових дій, тому, на думку представника позивача, наявні усі підстави для проведення розслідування відповідно до приписів саме Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.
Стислий виклад встановлених обставин 
ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти.
Довідкою військової частини НОМЕР_2 від 28 листопада 2023 року № 552 підтверджується те, що позивач у складі підрозділів цієї військової частини у 2022– 2023 роках брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, зокрема в Донецькій та Харківській областях.
25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, у якому просив призначити розслідування нещасного випадку та видати довідку про обставини травми, отриманої ним під час виконання бойового завдання у вересні 2023 року після зіткнення автотранспортного засобу (ГАЗ-66), в якому знаходився особовий склад і зокрема він, з танком поблизу населеного пункту Невське Сватівського району Луганської області, форма якої затверджена Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.
Зі змісту такого рапорту слідує, що під час виїзду на бойове завдання в районі населеного пункту Невське Луганської області автомобіль ГАЗ-66, в кузові якого перебував позивач разом з іншими військовослужбовцями, зіткнувся з танком, після чого позивач відчув різкий біль у шийному відділі хребта та в подальшому проходив лікування.
Із наявних в матеріалах справи письмових пояснень військовослужбовця ОСОБА_4 слідує, що у період між 15 вересня 2023 року та 20 вересня 2023 року під час виїзду підрозділу на бойове завдання автомобіль ГАЗ-66 (у якому окрім інших військовослужбовців перебував і ОСОБА_1 ) зіткнувся з танком, після чого позивач скаржився на біль у шиї, а надалі його стан погіршувався.
Зі змісту перевідного епікризу № 6957, що складений військово-медичним клінічним центром Центрального регіону (м. Вінниця), слідує, що позивач перебував у стаціонарному лікуванні в клінічному центрі з 18 вересня 2023 року по 25 вересня 2023 року з діагнозом ураження шийного відділу хребта.
Виписний епікриз № 1797, що складений уповноваженими особами військової частини НОМЕР_3 , підтверджує те, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_3 з 25 вересня 2023 року по 28 жовтня 2023 року.
Свідоцтво про хворобу № 1301, що видане військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 13 жовтня 2023 року, засвідчує, що ОСОБА_1 мав травматичне ураження шийного відділу хребта, підлягав оперативному лікуванню та реабілітації.
Як свідчить лист командира військової частини НОМЕР_2 від 20 листопада 2024 року вих. № 1502/845, на виконання вимог наказу Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, яким затверджено Порядок проведення службового розслоідування у Збройних Силах України, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 608 від 15 жовтня 2024 року призначено службову перевірку для з`ясування наявності підстав для проведення службового розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 травми внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За результатами службової перевірки не встановлено факту травмування ОСОБА_1 , у зв`язку із чим підстави для проведення службового розслідування відсутні.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Приписами частин першої - третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги та виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, враховує наступне.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі врегульовано Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, що затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (надалі - Порядок № 608).
Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку № 608 службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення.
За визначенням, наведеним у пункті 2 розділу І Порядку № 608, "службове розслідування" - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно з положеннями пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).
Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6 розділу V Порядку № 608).
За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (абзац 1 пункту 1 розділу VI Порядку № 608).
Водночас пунктом 5 розділу І Порядку № 608 визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360.
Разом із тим наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332 затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (надалі - Інструкція № 332), пунктом 2 якого визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами).
Відповідно до абзацу 1 пункту 3 Інструкції № 332 ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають (абзац 2 пункту 3 Інструкції № 332).
Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції (абзац 3 пункту 3 Інструкції № 332).
З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що проведення службової перевірки на виконання вимог Порядку № 608 не звільняє відповідача від обов`язку провести розслідування за правилами Інструкції № 332, оскільки проведення службової перевірки має відмінну мету від розслідування нещасного випадку (такою метою є перевірка інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення).
Натомість, Інструкція № 332 визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, які зокрема отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника.
Так, відповідно до абзацу 1 пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції № 332 про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому. У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.
За приписами абзацу 1 пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 332 нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту безпосереднього командира потерпілого або потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції № 332, якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.
Пункт 10 розділу ІІ Інструкції № 332 містить перелік обставин, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, і такими є:
виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;
виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;
виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;
прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира;
прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів;
отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;
смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
Відповідно до пункту 18 розділу ІІ Інструкції № 332 за результатами розслідування командир військової частини протягом двох робочих днів після затвердження актів за формами НВ-2 та НВ-3 видає наказ, в якому зазначаються:
дата, місце та обставини, за яких стався нещасний випадок;
військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) та дата народження потерпілого військовослужбовця;
вид, характер і локалізація поранення, травми, контузії, каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я;
коли стався нещасний випадок (під час виконання обов`язків військової служби чи ні);
перебував чи ні потерпілий військовослужбовець в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи токсичних або отруйних речовин;
порушення нормативно-правових актів, що спричинили нещасний випадок або були супутніми факторами його настання, посадові особи, які допустили ці порушення;
заходи з попередження подібних нещасних випадків у майбутньому.
На підставі наказу командира військової частини складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800.
Особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, визначені розділом V Інструкції № 332.
Відповідно до пункту 1 розділу V Інструкції № 332 у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю домедичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець.
Згідно з пунктом 2 розділу V Інструкції № 332 командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний: негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю домедичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив; оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію; опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення; скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок; отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби.
Приписами пункту 3 розділу V Інструкції № 332 встановлено, що командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець. У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг домедичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
Відповідно до пункту 4 розділу V Інструкції № 332 командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3 (пункт 5 розділу V Інструкції № 332).
Із процитованих вище приписів Інструкції № 332 слідує, що під час розслідування нещасного випадку на відповідну комісію з розслідування такого випадку покладено повноваження щодо розгляду та вивчення інформації, яка наводиться в рапорті військовослужбовця. 
При цьому у разі визнання комісією з розслідування нещасного випадку таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини. 
Водночас у разі встановлення обставин, що передбачені пунктом 10 розділу ІІ Інструкції 332, нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за таких обставин складається акт за формою НВ-3.
Іншими словами, саме на комісію з розслідування нещасного випадку покладені повноваження щодо встановлення обставин, за яких такий нещасний випадок стався, і лише за результатом встановлення таких обставин комісія вирішує або складати виключно акт за формою НВ-2, або складати акт як за формою НВ-2, так і за формою НВ-3.
Разом із тим суд першої інстанції таких обставин не врахував та дійшов передчасного висновку про допущення військовою частиною НОМЕР_1 протиправної бездіяльності щодо нескладення актів за формами НВ-2 та НВ-3 та наявність підстав для зобов`язання військової частини за результатами проведеного розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем, скласти та розглянути в установленому порядку акти за формами НВ-2 та НВ-3.
Далі, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення № 402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Главою 6 розділу II Положення № 402 визначено порядок медичного огляду військовослужбовців.
Підпунктом «б» пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 встановлено, що направлення на медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Пунктом 6.2 глави 6 розділу II Положення № 402 визначено чіткий перелік документів, які подаються на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час. Вказаний перелік передбачає зокрема й подання на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва) (абзац дев`ятий пункту 6.2 глави 6 розділу II Положення).
Відповідно до пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Пунктом 21.7 Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції № 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції № 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції № 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції № 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).
Отже, Додатком 5 до Положення № 402 визначена форма довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і така видається саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом.
Водночас обов`язок надати військовослужбовцю довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за встановленою формою виникає у командира військової частини лише після проведення розслідування, складання за його результатами відповідного акта та видання наказу.
Таким чином, суд першої інстанції, зобов`язуючи військову частину НОМЕР_1 , окрім проведення розслідування нещасного випадку за участю ОСОБА_1 , також і скласти та розглянути акти за формами НВ-2 та НВ-3, вчинити дії щодо оформлення та видачі позивачу довідки про обставини травми, не врахував того, що вчинення усіх перерахованих дій передбачає певну послідовність і такі дії вчиняються різними суб`єктами (зокрема акти за формами НВ-2 та НВ-3 складаються комісією з розслідування обставин нещасного випадку, а довідка про обставини травми видається командиром військової частини).
Оскільки за результатами проведеного розслідування нещасного випадку комісією з розслідування обставин нещасного випадку може бути складено або акт за формою НВ-2, або обидва акти за формами НВ-2 та НВ-3, і лише потім у разі підтвердження обставин нещасного випадку командиром військової частини видається довідка про обставини травми, тому колегія суддів переконана, що окружний адміністративний суд дійшов передчасного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нескладення актів за формами НВ-2 та НВ-3 і невчинення дій щодо оформлення довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та, як наслідок, зобов`язав військову частину НОМЕР_1 за результатами проведеного розслідування нещасного випадку скласти та розглянути в установленому порядку акти за формами НВ-2 та НВ-3, а також вчинити дії щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Варто наголосити на тому, що передумовою виникнення цього спору слугувала протиправна бездіяльність відповідача щодо непроведення розслідування нещасного випадку, що стався за участю ОСОБА_1 , а тому достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача провести розслідування нещасного випадку, який стався під час виконання позивачем обов`язків військової служби у 2023 році, відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що протиправною бездіяльністю є зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, що на підставі закону чи іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Вирішуючи кожний конкретний спір на підставі встановлених обставин, суд повинен визначити, на захист якого права подано відповідний позов, чи порушене, не визнане або оспорюване таке право відповідачем, а також з`ясувати, чи призведе задоволення заявлених вимог до реального та ефективного поновлення порушеного права, та залежно від з`ясованого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Верховний Суд у постанові від 26 липня 2022 року у справі № 826/6664/17 зазначив, що під ефективним поновленням слід розуміти реальний позитивний вплив судового рішення про задоволення позову на виявлену під час судового розгляду обставину порушення/невизнання/оспорювання або запобігання виникненню спору щодо права, на захист якого був поданий позов. Водночас відмова в позові з підстав обрання неефективного способу захисту може мати місце тоді, коли в судовому процесі відсутній будь-який сенс у розрізі питання щодо реальної можливості захисту прав позивача в обраний ним спосіб.
На завершення варто констатувати, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач протиправно не провів розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем, відповідно до приписів Інструкції № 332, зобов`язавши при цьому військову частину НОМЕР_1 провести розслідування такого нещасного випадку.
Водночас дійшов передчасного висновку про необхідність задоволення позовних вимог, які стосуються визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нескладення актів за формами НВ-2 та НВ-3, невчинення дій щодо оформлення та видачі позивачу довідки про обставини травми та, як наслідок, зобов`язав військову частину вчинити відповідні дії. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частин 1 - 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Окрім того, частина перша статті 2 та частина четверта статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції, що оскаржується, частково відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги, які були підставою для відкриття апеляційного провадження, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому приймаються судом як належні.
В силу приписів пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оцінивши доводи апеляційної скарги та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та наявність підстав для скасування рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року в частині задоволених позовних вимог, що стосуються визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нескладення актів за формами НВ-2 та НВ-3, невчинення дій щодо оформлення та видачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та, як наслідок, зобов`язання військову частину НОМЕР_1 за результатами проведеного розслідування нещасного випадку скласти та розглянути в установленому порядку акти за формами НВ-2 та НВ-3, а також вчинити дії щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Висновки щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частинами 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на результат апеляційного розгляду, відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 243, 240, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , які стосуються визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо нескладення актів за формами НВ-2 та НВ-3, невчинення дій щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 за результатами проведеного розслідування нещасного випадку скласти та розглянути в установленому порядку акти за формами НВ-2 та НВ-3, а також вчинити дії щодо оформлення та видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Прийняти в цій частині нову постанову, якою у задоволенні таких позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. 
Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції (частина 1 статті 329, стаття 331 Кодексу адміністративного судочинства України). 

Суддя-доповідач	 		Яремчук К.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гнап Д.Д.    Сушко О.О.