КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 761/13601/26 Головуючий у суді першої інстанції - Хардіна О.П.
Номер провадження № 33/824/3046/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі судді Яворського М.А., за участю секретаря судового засідання Марченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника Шимка Андрія Олександровича, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2026 року щодо притягнення:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №628368 від 31 березня 2026 року, водій ОСОБА_2  30 січня 2026 року о 09 годині 28 хвилин, керуючи транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Володимирській, 62, на регульованому перехресті вул. Володимирській та вул. П. Скоропадського, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основаного світлофора, не оцінив дорожньої обстановки, не надав переваги у русі автомобілю «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення, у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 11.1, 2.3 б та 16.6 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2026 року справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП, закрито через відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 та його представник Шимко А.О. подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовують тим, що ДТП сталося внаслідок недотримання водієм автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_3 черговості проїзду перехрестя під час виконання повороту ліворуч. Особливості конфігурації перехрестя та зміщення смуг руху не звільняли його від обов`язку надати дорогу зустрічному транспортному засобу, який рухався прямо. Зі схеми ДТП та пояснень учасників вбачається, що автомобіль «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 користувався перевагою в русі, тоді як автомобіль «КІА» перетинав траєкторію його руху. За таких обставин поліція обґрунтовано визначила черговість проїзду та склала щодо водія «КІА» протокол за порушення п. 16.6 ПДР України.
Вимоги п. 16.6 ПДР України є імперативними та не передбачають жодних винятків. Обов`язок водія, який виконує поворот ліворуч, надати дорогу транспортним засобам, що рухаються у зустрічному напрямку прямо, є безумовним і не залежить від дій інших учасників дорожнього руху. При цьому можливі порушення ПДР України з боку іншого водія не звільняють особу, яка виконує поворот ліворуч, від обов`язку надати дорогу та не виключають її відповідальності за порушення вимог п. 16.6 ПДР України. Відповідальність кожного учасника дорожнього руху має індивідуальний характер і підлягає оцінці окремо.
Таким чином, працівники поліції обґрунтовано дійшли висновку про порушення ОСОБА_2 вимог п. п. 11.1, 2.3(б) та 16.6 ПДР України, у зв`язку з чим складення протоколу про адміністративне правопорушення було правомірним та відповідало фактичним обставинам справи. 
Водночас суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до помилкових висновків та ухвалення незаконного рішення. Матеріали справи в сукупності свідчать, що причиною ДТП стало порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, а його вина підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у справі.
При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 та його представник Шимко А.О., який приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 та його захисник Добреля В.Ю. заперечили щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явились на розгляд до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та ухвалюючи рішення у даній справі мотивував його тим, що відомості про порушення ОСОБА_2 п.п. 2.3 б), 11.1, та порушень п. 16.6 ПДР України, які перебували б в причинному зв`язку з настанням ДТП в діях ОСОБА_2 не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому з цих підстав провадження у справі необхідно закрити.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, наявними в матеріалах доказами, встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 628368 від 31 березня 2026 року, водій ОСОБА_2  30 січня 2026 року о 09 годині 28 хвилин, керуючи транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Володимирській, 62, на регульованому перехресті вул. Володимирській та вул. П. Скоропадського, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основаного світлофора, не оцінив дорожньої обстановки, не надав переваги у русі автомобілю «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення, у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 11.1, 2.3 б та 16.6 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. (а.с. 1)
В матеріалах справи міститься також схема огляду місця ДТП, яка сталася 30 січня 2026 року, складена працівниками патрульної поліції, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с. 17).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , вбачається, що 30 січня 2026 року він рухаючись по вул. Скоропадського, він зайняв крайню ліву смугу для здійснення повороту ліворуч з метою виїзду на вулицю Володимирську. Дочекавшись зеленого світла світлофора почав рух, пропустивши транспорті засоби, які рухалися прямо, після чого почав завершення маневру так як зустрічний транспортний засіб Автобус, який рухався в зустрічному напрямку в середній смузі руху, із якої було дозволено рух прямо, зупинився. В цей час автомобіль «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , порушуючи правила проїзду перехрестя, а також не дотримуючись вказівників напрямку по смугам руху, вирішив проігнорувати вимогу знаків і нанесеної розмітки обов`язковий поворот на право, намагаючись проїхати перехрестя прямо, здійснив зіткнення з його автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 . При зіткненні розвернуло приблизно на 2 метри. (а.с. 18) 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , вбачається, 30 січня 2026 року, керуючи автомобілем «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 м. Києві по вул. Скоропадського в напрямку ЖД Вокзалу рухався в середній полосі на перехресті зупинився вантажний мікроавтобус, який не подавав належних світових сигналів, стоячи в середній полосі, тому він виїхав на перехрестя та почав об`їжджати (автобус)з правої сторони на швидкості приблизно 40-50 км/год, в цей час з переду автобуса виїхала машина «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , яку він не побачив, в останній момент почав гальмувати, але вжиті ним заходи гальмування не призвели до повної зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , пасажира який їхав з ним забрала швидка (а.с.19)
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У відповідності до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.
Згідно п. 11.1 Правил дорожнього руху, кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.
Пункт 16.6 Правил дорожнього руху передбачає, що водій під час проїзду регульованого перехрестя, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, у повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази, які містяться в матеріалах справи та дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_2 , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основаного світлофора, не оцінив дорожньої обстановки, не надав переваги у русі автомобілю «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги було досліджено наявні в матеріалах справи схему ДТП та пояснення учасників справи, а також долучену до матеріалів справи фото.
Так, із наявної в матеріалах справи схеми ДТП та пояснення учасників справи вбачається, що ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , зайнявши крайню ліву смугу руху, яка дозволяла та зобов`язувала рух для здійснення повороту ліворуч з метою виїзду на вул. Володимирську, закінчуючи маневр повороту ліворуч, пересвідчився у тому, що водій транспортного засобу - вантажного мікроавтобусу який їхав у зустрічному напрямку і якому було дозволено за вказаним знаком їхати прямо зупинився, таким чином надав йому можливість закінчити маневр повороту, а рух із двох інших смуг не дозволяли рухатися транспортним засобам прямо, оскільки рух із лівої смуги дозволяв рух лише ліворуч, а із крайньої право дозволяв рух транспортним засобам рух лише праворуч, почав закінчувати маневр повороту ліворуч. 
В цей час водій транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , порушуючи вимоги дорожньої розмітки, знак 5.16 та в смузі призначеній лише для повороту праворуч здійснив рух прямо, не оцінивши дорожньої обстановки здійснив зіткнення з автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , який повертав ліворуч при зеленому сигналі світлофора, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що саме недотримання водієм ОСОБА_1 положень п. 16.14 ПДР України призвело до настання ДТП.
Даний висновок повністю узгоджується із обставинами викладеними у постанові Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2026 року у справі № 761/13605/26, згідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривен.
Наведене у своїй сукупності вказує на те, що в діях ОСОБА_2 відсутні порушення 11.1 та 16.6 ПДР України.
Обставини даної справи свідчать про те, що ОСОБА_2 , здійснюючи поворот ліворуч, на регульованому перехресті, на зелений сигнал світлофору, не надав дорогу транспортному засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 із тих підстав, що останній не мав права рухатися із вказаної смуги руху прямо, а тому ОСОБА_2 не міг передбачити вказаних обставин та об`єктивно врахувати їх, оскільки розраховував на те, що водій транспортного засобу рухаючись по крайній ліві смузі не буде всупереч Правилам дорожнього руху їхати прямо. 
Таким чином, ОСОБА_2 діяв у відповідності із положеннями ПДР України.
ОСОБА_2 , за встановлених обставин у цій справі, повинен був діяти у відповідності з пунктом 16.6. ПДР України, яким визначено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв. 
Таким чином, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 у порушенні п.п. 2.3 б, 16.6 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є недоведеною, а тому правильним є висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Доводи представника ОСОБА_1 адвоката Шимка А.О. про те, що водій автомобіля «КІА» недотримався черговості проїзду перехрестя під час виконання повороту ліворуч і саме цей маневр створив небезпечну ситуацію, оскільки особливості конфігурації перехрестя та зміщення смуг руху не звільняли його від обов`язку надати дорогу зустрічному транспортному засобу, який рухався прямо та спричинив зіткнення, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки саме дії ОСОБА_1 , за обставин цієї справи, призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки на перехресті по смузі на який він рухався був знак пріоритету лише поворот праворуч.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є обґрунтованим та правильним, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції, без змін.
Будь-яких інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували порушення вимог чинного законодавства при розгляді судом першої інстанції даної справи про адміністративне правопорушення у скарзі не наведено та доказів на спростування висновків судді місцевого суду апеляційному суду не надано.
Враховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника Шимка А.О., слід залишити без задоволення.
Керуючись положеннями статті 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника Шимка Андрія Олександровича, залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського 
апеляційного суду М.А.Яворський