Справа № 766/26804/21
н/п 2/766/5248/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Іванцової Н.К.,
за участю секретаря Бацули К.О.,
представника позивача (в режимі відеоконференції) Войнаровського О.В.,
представника відповідача Романович О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою адвоката АО «Інвікта» Тернового Руслана Богдановича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 10 санаторного типу Херсонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

встановив:

Адвокат АО «Інвікта» Терновий Руслан Богданович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Херсонського закладу дошкільної освіти № 10 санаторного типу Херсонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 після переведення з Херсонського ясел-садика №28 працює на посаді вихователя у Херсонському закладі дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради з 03.12.2012. За весь період роботи у відповідача ОСОБА_1 не мала жодних конфліктних ситуацій ні з дирекцією, ні з колегами по роботі, а також будь-яких дисциплінарних стягнень. Вказав, що 05 листопада 2021 року директор ОСОБА_2 оголосила працівникам, у т.ч. позивачу, та намагалася вручити останній наказ «Про попередження працівників» від 05.11.2021р. №110, в якому наказала працівникам ЗДО №10, які не пройшли обов?язкову вакцинацію (щеплення від COVID-19), відсторонити від роботи з 08.11.2021 року; відстороненим для виходу на роботу надати сертифікат про повну вакцинацію COVID-19; на час відсторонення за вище зазначеними працівниками зберігається їх робоче місце, але не зберігається заробітна плата. Позивач відмовилася підписувати зазначений наказ, вважаючи його явно незаконним. У зв?язку із чим комісією у складі профспілкового комітету було складено акт про відмову підписувати згаданий наказ. 08 листопада 2021 року, коли ОСОБА_1 у визначений час з?явилася до відповідача на своє робоче місце, ОСОБА_2 не допустила її до роботи та вручила Позивачу наказ №111 «Про тимчасове відсторонення працівника від роботи» від 08.11.2021р., згідно з яким тимчасово відсторонено від роботи з 08.11.2021 року вихователя ЗДО №10 ОСОБА_1 , як таку, що не пройшла обов?язкову вакцинацію (щеплення від COVID-19); Позивачу для виходу на роботу надати сертифікат про повну вакцинацію COVID-19; на час відсторонення за вище зазначеним працівником зберігається її робоче місце, але не зберігається заробітна плата. Позивач ознайомилась із оскаржуваним наказом, поставила свій підпис та зазначила на ньому, що із ним не згодна, так як наказ незаконний. Позивач відразу попросила ОСОБА_2 видати їй належним чином засвідчену копію цього наказу, а у подальшому будь-яку її копію для того, щоб своє відсторонення від роботи вона могла оскаржити у судовому порядку, проте ОСОБА_2 категорично відмовилася виконати законні вимоги позивача та будь-якої копії оскаржуваного наказу не надала. Позивач була вимушена двічі викликати наряд поліції для фіксації факту недопуску до роботи та у зв?язку із неправомірними діями третьої особи подати заяви про вчинення кримінального правопорушення. Утім працівникам поліції Третя особа також копії оскаржуваного наказу не надала. За наслідками поданих заяв органи поліції, формально їх розглянувши, надали листи-відповіді в яких зазначили, що в даних фактах було встановлено наявність ознак цивільно-правових відносин. Після того, як ОСОБА_1 звернулася за правничою допомогою до Адвокатського об?єднання «ІНВІКТА» (м. Київ) і в результаті укладення відповідного договору було направлено адвокатський запит, відповідач за підписом третьої особи надав лист-відповідь (АО «Інвікта» одержано засобами поштового зв?язку 13.12.2021), до якого долучив копію оскаржуваного наказу та копії деяких запитуваних документів. Зазначив, що зі змісту наказу, його видано на підставі постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, яка вносить зміни до постанови КМУ від 9 грудня 2020 року опублікована 26.10.2021 і вступила в силу з 27.10.2021 року, Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням» затверджений наказом Міністерства охорони здоров?я від 04.10.2021 №2153 (наказ набрав чинності 08.11.2021 р.). Позивач не погоджується із оскаржуваним наказом, вважає його незаконним та таким, який підлягає негайному скасуванню, оскільки він грубо й відверто порушує основоположне конституційне право позивача на працю, що включає у себе можливість заробляти собі на життя працею. Зазначає, що будь-якими документами, що були підписані сторонами, обов`язку такого щеплення не передбачено. Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не встановлено обов`язковість щеплення від COVID-19 та не встановлено порядку відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності зазначеного щеплення. Статтею 43 КЗпП України не передбачено можливості відсторонення працівника з підстав відсутності щеплення від COVID-19. У зв`язку з незаконним відстороненням від роботи, позивач просить визнати незаконним і скасувати наказ про відсторонення від роботи, стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 04.01.2022 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.
Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.
Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено.
Ухвалою суду від 26.09.2025 року справу призначено до розгляду за правилами загального провадження до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 04.12.2025 року витребувано у Херсонського закладу дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради копію розпорядчого документу (наказу, розпорядження тощо) про переведення на дистанційну форму роботи вихователів Херсонського закладу дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради у зв`язку із запровадженням карантину і обмежувальних протиепідемічних заходів по COVID-19 та/або після введення в Україні воєнного стану.
16.12.2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подана заява про зменшення позовних вимог, а саме просив стягнути з Херсонського закладу дошкільної освіти №10 cанаторного типу Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року до 28 лютого 2022 року у сумі 53 323 (п`ятдесят три тисячі триста двадцять три) гривні 92 копійки. Залишити без змін решту позовних вимог, викладених у позовній заяві за від 21.12.2021 з урахуванням заяви про залишення деяких позовних вимог без розгляду за заявою від 16.12.2025, а саме: визнати незаконним і скасувати наказ №111 «Про тимчасове відсторонення працівника від роботи» від 08.11.2021 р.; допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку з Херсонського закладу дошкільної освіти №10 cанаторного типу Херсонської міської ради в межах суми стягнення за один місяць; стягнути із Відповідача на користь Позивача усі судові витрати, які сплачені та/або підлягають сплаті Позивачем у зв`язку із розглядом справи, у тому числі витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 19 500,00 грн.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині: Поновлення ОСОБА_1 у виконанні трудових обов`язків за посадою вихователь у Херсонському закладі дошкільної освіти № 10 санаторного типу Херсонської міської ради з 08 листопада 2021 року; Допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 у виконанні трудових обов`язків за посадою вихователь Херсонському закладі дошкільної освіти № 10 санаторного типу Херсонської міської ради - залишено без розгляду.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року закрите підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно наказу №159-К по Херсонському ясел-садку №10 санаторного типу для дітей з туберкульозною інфекцією Херсонської міської ради від 03.12.2012 року «Про призначення ОСОБА_1 » наказано: призначити ОСОБА_1 на посаду вихователя Херсонського ясел-садка №10 санаторного типу порядком переводу з Херсонського ясел-садка №28 з навантаженням 1,0 ставки, з оплатою праці згідно зі штатним розкладом та чинним законодавством 06.12.2012 року. Підстава: заява ОСОБА_1 .
З наказу директора Херсонського закладу дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради Романович Оксани від 05.11.2021 року №110 Про попередження працівників, вбачається, що на підставі Постанови КМУ №1096, яка вносить зміни до постанови КМУ від 09 грудня 2020 року, опублікована 26.10.2021 і вступила в силу з 27.10.2021 року «Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 р. №2153 (наказ набирає чинності 08.11.2021 р.) наказано: працівників ЗДО №10, які не пройшли обов`язкову вакцинацію (щеплення від COVID-19), відсторонити від роботи з 08.11.2021 року; відстороненим, для виходу на роботу, надати сертифікат про повну вакцинацію COVID-19; на час відсторонення за вище зазначеними працівниками зберігається їх робоче місце, але не зберігається заробітна плата.
З акту, складеного в складі комісії – профспілковий комітет: ОСОБА_4 , Аксьонова В.В,, Унтевська О.А., Година Є.Л., Махначова Н.М. вбачається, що вихователь Херсонського закладу дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради ОСОБА_1 відмовилась підписувати наказ « Про попередження працівників» від 05.11.2021 року по ЗДО №10.
За змістом наказу директора Херсонського закладу дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради Романович Оксани від 08.11.2021 року №111 Про тимчасове відсторонення від роботи, на підставі Постанови КМУ №1096, яка вносить зміни до постанови КМУ від 09 грудня 2020 року, опублікована 26.10.2021 і вступила в силу з 27.10.2021 року «Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 р. №2153 (наказ набрав чинності 08.11.2021 р.) наказано: тимчасово відсторонити від роботи з 08.11.2021 року вихователя ЗДО №10, ОСОБА_1 , як таку, що не пройшла обов`язкову вакцинацію (щеплення від COVID-19); ОСОБА_1 для виходу на роботу надати сертифікат про початок вакцинації COVID-19; на час відсторонення за вище вказаним працівником зберігається її робоче місце, але не зберігається заробітна плата.
08.11.2021 ОСОБА_1 на ім`я директора ЗДО №10 ОСОБА_2 були подані заяви про відмову від участі в медичних експериментах (щеплення від COVID-19), про незгоду з повідомленням про відсторонення її від роботи та про скасування наказу щодо відсторонення та подана заява на ім`я начальника районного відділу ГУНП в Херсонській області про вчинення кримінального правопорушення по факту грубого порушення законодавства про працю, самоправства, дискримінації керівником ОСОБА_5 , директором ЗДО №10.
Листами Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області від 24.11.2021 року №36/4875 та 36/4877 ОСОБА_1 повідомлено, що за результатами розгляду в даній події було встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення у зв`язку з чим відповідно до ст. 214 КПК дана заява не підлягає реєстрації в ЄРДР. В ході проведення перевірки було встановлено наявність ознак цивільно-правових відносин та рекомендовано звернутись до компетентних органів.
За змістом наказу директора Херсонського закладу дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради Романович Оксани від 28.02.2022 року №29 Про допуск на роботу невакцинованої ОСОБА_1 , на підставі наказу МОЗ від 25.02.2022 №380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153» наказано: приступити до виконання своїх функціональних обов`язків вихователя ОСОБА_6 з 01.03.2022 року.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначені хвороби, проти яких профілактичні щеплення є обов`язковими: дифтерія, кашлюк, кір, поліомієліт, правець, туберкульоз.
Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Міністерство охорони здоров`я, як центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, може встановити перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб.
Наказом МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153, який набув чинності 8 листопада 2021 року, затверджено перелік професій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19. Це працівники, зокрема, закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, зокрема, спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.
При цьому, вакцинації підлягають усі працівники вказаних установ і закладів згідно зі штатним розписом. Винятком є працівники, що мають протипоказання до щеплень, визначені в Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженому МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595. Протипоказання до вакцинації встановлюються лікарем.
За приписами ст. 10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" громадяни України зобов`язані, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.
Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається, зокрема, в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень працівників, які підпадають під обов`язкове щеплення, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.
Наказ МОЗ № 2153 від 4 жовтня 2021 року визнав обов`язковим щеплення від COVID-19 для певних професій, зокрема, і для професії позивача.
Держава, встановивши обов`язковість щеплень для певних категорій працівників, зокрема, працівників закладів дошкільної освіти, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі, і власне не щепленого працівника.
Оскільки, під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.
Законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що директор Херсонського закладу дошкільної освіти №10 санаторного типу Херсонської міської ради Романович О.М., на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, діяла у межах своїх повноважень та відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ України від 04.10.2021 №2153, ст. 26 Закону України «Про освіту» та ст. 46 КЗпП України, у зв`язку з чим наказ №111 від 08.11.2021 про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від роботи без збереження заробітної плати є правомірним.
Крім того, у подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20 березня 2018 року у справі № 337/3087/17 висловив позицію про те, що завданням держави є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права дитини на дошкільну освіту та інтересами інших дітей. У спорі, що розглядався, індивідуальне право (інтерес) батьків дитини відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права дитини на здобуття освіти, в тому числі, в дошкільних закладах, протиставляється загальному праву (інтересу) інших батьків та їх дітей, які провели щеплення перед направленням дитини для здобуття освіти в дошкільних закладах, з метою забезпечення загального блага у формі права на охорону здоров`я, що, крім іншого, гарантоване статтями 3, 27 та 49 Конституції України.
Постановою від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Тобто, в цьому питанні принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто є виправданим.
Разом з тим, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21, відповідно до яких саме по собі включення професії чи установи до Переліку, затвердженого наказом МОЗ України №2153, не звільняє роботодавця та суд від необхідності оцінити конкретні обставини виконання працівником трудових обов`язків, зокрема характер таких обов`язків, кількість соціальних контактів працівника, умови праці, можливість організації дистанційної чи надомної роботи, а також наявність реальної загрози поширення інфекційної хвороби.
Оцінюючи зазначені критерії у цій справі, суд виходить з того, що ОСОБА_1 обіймала посаду вихователя закладу дошкільної освіти санаторного типу, тобто її трудова функція безпосередньо пов`язана з організацією освітнього процесу, доглядом, вихованням та перебуванням у постійному контакті з дітьми дошкільного віку, а також з іншими працівниками закладу. Характер роботи вихователя об`єктивно передбачає систематичну особисту взаємодію з малолітніми дітьми, які потребують постійного нагляду та супроводу, що істотно відрізняє таку роботу від посад, виконання обов`язків за якими можливе без безпосередніх контактів або шляхом дистанційної роботи.
Доказів того, що станом на 08.11.2021 року позивач могла виконувати повний обсяг посадових обов`язків вихователя дистанційно, без перебування у закладі та без контакту з дітьми, матеріали справи не містять. Так само позивачем не надано доказів наявності у неї медичних протипоказань до проведення профілактичного щеплення проти COVID-19, підтверджених у встановленому законом порядку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що рішення відповідача про тимчасове відсторонення позивача від роботи було прийняте не формально лише з огляду на належність закладу до відповідного Переліку, а з урахуванням характеру виконуваної позивачем роботи, обсягу її соціальних контактів та необхідності забезпечення безпечних умов перебування дітей у закладі дошкільної освіти.
Аналізуючи зазначені вимоги законодавства, фактичні обставини, пов`язані із пандемією та враховуючи, що виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 було безпосередньо пов`язане з постійним особистим контактом з дітьми дошкільного віку та іншими працівниками закладу освіти, а отже існував ризик інфікування позивача та інших осіб коронавірусом COVID-19 та/або створення умов для його поширення у навчальному закладі, відповідачем правомірно прийнято рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи. 
Суд звертає увагу на те, що відсторонення від роботи хоча й мало наслідком втрати заробітної плати, однак невиплата заробітної плати за період відсторонення у цій справі є не заходом юридичної відповідальності чи дисциплінарним стягненням, а наслідком тимчасового увільнення працівника від виконання трудових обов`язків у зв`язку з ненаданням документів, необхідних для допуску до роботи в умовах дії відповідного правового регулювання.
За позивачем на період відсторонення зберігалося робоче місце, трудовий договір не припинений, відсторонення від роботи не є дисциплінарним стягненням, нарахування заробітної плати було відновлено після допуску до роботи (виконання робіт), у зв`язку з чим відсутнє порушення права ОСОБА_1 на працю, передбачене статтею 43 Конституції України.
Суд вважає, що обов`язковість щеплень є втручанням у право на повагу до приватного життя, що гарантоване ст. 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, однак такі втручання цілком припустимі та приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Соломахін проти України» від 15 березня 2012 року (заява №24429/03), де сформовано висновок, що обов`язкове щеплення як примусовий медичний захід є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції право на повагу до приватного життя особи, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Порушення фізичної недоторканності заявника можна вважати виправданим для дотримання цілей охорони здоров`я населення та необхідності контролювати поширення інфекційного захворювання.
Враховуючи законодавче врегулювання на національному рівні питання відсторонення працівників у зв`язку із відсутністю у них щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вимога про обов`язкову вакцинацію працівників окремих професій, проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, є виправданою та також, такою що не порушує ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи.
У висновку Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №130/3548/21, провадження № 14-82цс22 зазначено, що відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведення до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.
У даному випадку індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права на працю, в тому числі на заробітну плату, відпочинок та соціальний захист, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, в тому числі дітей, які здобувають освіту в цьому закладі і мають право на безпечний освітній процес; інших працівників цього ж закладу освіти, які здійснили у встановленому державою порядку щеплення.
Отже, у даному випадку втручання у відповідні права ОСОБА_1 має об`єктивні підстави та переслідує легітимну мету, є нагально необхідним і пропорційним такій меті.
Суд також враховує, що тимчасове відсторонення позивача не мало наслідком припинення трудових відносин між сторонами, не було пов`язане з оцінкою професійних якостей позивача чи застосуванням заходів дисциплінарного впливу, а мало виключно превентивний характер та було спрямоване на забезпечення санітарно-епідемічного благополуччя учасників освітнього процесу в умовах поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи задоволенню не підлягають.
Оскільки підстави для скасування наказу про відсторонення від роботи не знайшли свого підтвердження, тому відсутні і правові підстави для задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі є похідними.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, покладаються на останню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, Законами України «Про захист населення від інфекційних хвороб», статтями 46, 235 КЗпП України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Херсонського закладу дошкільної освіти № 10 санаторного типу Херсонської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.05.2026 року.

Суддя	Н. К. Іванцова