Справа № 991/1081/19
Провадження № 1-кп/991/122/19

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю учасників кримінального провадження:
секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
сторін:
з боку обвинувачення: прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_15 та захисників - адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
у об`єднаному кримінальному провадженні №42018000000003042 від 05 грудня 2018 року та №52019000000001072 від 02 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Шандровець Турківського району Львівської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, судді Турківського районного суду Львівської області, на даний час - військовослужбовця, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України,
установив:
I.Історія провадження
23.10.2019 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05.12.2018 за № 42018000000003042, стосовно ОСОБА_15 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (справа № 991/1081/19, провадження № 1-кп/991/122/19).
16.06.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02.12.2019 за № 52019000000001072, стосовно ОСОБА_15 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (справа № 991/4898/20, провадження № 1-кп/991/50/20).
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 02.07.2020 матеріали вказаних кримінальних проваджень були об`єднані з присвоєнням єдиного унікального номеру № 991/1081/19, провадження № 1-кп/991/122/19.
ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_15 , здійснюючи функції представника судової влади, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище і відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, маючи відповідну фахову підготовку та значний досвід роботи, знехтував вимогами законодавства, висловив прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої влади та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої влади за таких обставин.
20.10.2018 інспектором Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області стосовно ОСОБА_19 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 092031 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тимчасово вилучено посвідчення водія ОСОБА_19 ( НОМЕР_1 від 16.09.2015) та повідомлено останнього про те, що матеріали адміністративної справи будуть направлені для розгляду до Турківського районного суду Львівської області.
Відповідно до звіту про автоматичний автоматизований розподіл судових справ між суддями від 07.11.2018 матеріали даної адміністративної справи № 458/1265/18 передані для розгляду судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 .
В період часу з 07.11.2018 по 30.11.2018, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, у ОСОБА_15 виник умисел на одержання від ОСОБА_19 неправомірної вигоди за закриття провадження в справі № 458/1265/18 про вчинене ОСОБА_19 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
30.11.2018, приблизно о 10 год. 45 хв., ОСОБА_19 з`явився за повісткою до судді ОСОБА_15 , який перебував у своєму службовому кабінеті на другому поверсі адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Турка, вул. Молодіжна,23. ОСОБА_15 , реалізовуючи свій умисел, з метою формування у ОСОБА_19 переконання про необхідність надання неправомірної вигоди, повідомив йому, що справа є складною, потребує тривалого обговорення та вказав прийти до нього цього ж дня о 16 год. 30 хв.
Виконуючи вказівки судді ОСОБА_15 , ОСОБА_19 цього ж дня о 16 год. 30 хв. прибув до його службового кабінету. Проте, суддя ОСОБА_15 , з метою приховування факту його спілкування з ОСОБА_19 , повідомив, щоб той чекав на першому поверсі будівлі суду.
30.11.2018, близько 18 год. 00 хв. суддя ОСОБА_15 запросив ОСОБА_19 зайти до приміщення туалету на першому поверсі будівлі Турківського районного суду Львівської області, де повідомив останньому, що має вивчити матеріали справи про адміністративне правопорушення протягом вихідних днів, поговорити з прокурором щодо подальшого її розгляду та сказав прийти до нього 03.12.2018 у другій половині дня.
03.12.2018, приблизно о 15 год. 15 хв. ОСОБА_19 на виконання вказівки судді ОСОБА_15 прибув до його службового кабінету. Проте, суддя ОСОБА_15 , з метою приховування факту його спілкування з ОСОБА_19 , знов вказав йому чекати на першому поверсі будівлі суду.
03.12.2018, близько 18 год. 15 хв., перебуваючи в будівлі Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Турка, вул. Молодіжна, 23, суддя ОСОБА_15 запросив ОСОБА_19 зайти до приміщення туалету, розташованого на першому поверсі.
ОСОБА_15 , перебуваючи в приміщенні туалету, діючи з умислом на одержання для себе неправомірної вигоди, висловив ОСОБА_19 прохання надати йому 04.12.2018 неправомірну вигоду в сумі 1 000 євро за повернення вилученого у нього посвідчення водія. ОСОБА_19 відповів, що не зможе передати ОСОБА_15 гроші 04.12.2018, оскільки потребує часу, щоб зібрати необхідну суму, на що ОСОБА_15 вказав прийти до нього 04.12.2018 о 13 год. 00 хв. та повідомити коли ОСОБА_19 зможе їх передати.
04.12.2018, приблизно о 13 год. 15 хв., виконуючи вказівку ОСОБА_15 , ОСОБА_19 прибув до адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області, де у приміщенні коридору другого поверху зустрівся з суддею ОСОБА_15 . Під час зустрічі ОСОБА_19 попрохав ОСОБА_15 надати йому час на збирання коштів приблизно до 11.12.2018, на що останній погодився. На прохання ОСОБА_19 зменшити суму неправомірної вигоди ОСОБА_15 відповів відмовою та уточнив, що грошові кошти необхідно надати саме у валюті євро.
11.12.2018, приблизно о 15 год. 00 хв. у приміщенні туалету на першому поверсі адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області відбулася чергова зустріч ОСОБА_19 з ОСОБА_15 , під час якої ОСОБА_19 повідомив, що необхідні для передання ОСОБА_15 грошові кошти отримає ввечері 12.12.2018. Почувши це, ОСОБА_15 вказав ОСОБА_19 прийти до нього, коли той матиме гроші, в обідній час та наголосив, що будь-яку інформацію про подальшу долю справи про адміністративне правопорушення та про те коли ОСОБА_19 буде повернуто водійське посвідчення повідомить лише після того, як той прийде до нього з раніше обумовленою сумою неправомірної вигоди.
14.12.2018, о 12 год. 48 хв., під час зустрічі, яка відбулася у приміщенні туалету на першому поверсі адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Турка, вул. Молодіжна,23, ОСОБА_15 , реалізуючи свій умисел, одержав від ОСОБА_19 частину неправомірної вигоди у сумі 600 євро, що станом на 14.12.2018 згідно офіційного курсу валют НБУ становить 19 012,64 грн, за закриття провадження в справі № 458/1265/18 про вчинене ОСОБА_19 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім цього, під час вказаної зустрічі ОСОБА_15 узгодив, що решта суми неправомірної вигоди у розмірі 400 євро має бути передана йому ОСОБА_19 у вівторок 18.12.2018.
18.12.2018 близько 12 год. 50 хв. ОСОБА_19 , на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_15 , прибув до Турківського районного суду Львівської області.
У подальшому, 18.12.2018 приблизно о 13 год. 20 хв. ОСОБА_15 , перебуваючи в приміщенні туалету на першому поверсі адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Турка, вул. Молодіжна, 23, діючи з умислом на одержання неправомірної вигоди, одержав від ОСОБА_19 другу частину неправомірної вигоди в розмірі 400 євро, що станом на 18.12.2018 згідно офіційного курсу валют НБУ становить 12 650,24 грн, за закриття провадження в справі № 458/1265/18 про вчинене ОСОБА_19 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Загалом, ОСОБА_15 одержав від ОСОБА_19 неправомірну вигоду за закриття провадження у справі про вчинене ОСОБА_19 адміністративне правопорушення у розмірі 1000 євро, що з урахуванням офіційного курсу валют НБУ станом на дати передачі грошових коштів складає 31 662,78 грн.
Крім того, ОСОБА_15 , здійснюючи функції представника судової влади, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище і відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язаним діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, маючи відповідну фахову підготовку та значний досвід роботи, знехтував вимогами законодавства, повторно висловив прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, та одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, повторно, за таких обставин.
Так, 25.10.2019 працівниками Турківського відділення поліції Самбірського відділу Головного управління поліції у Львівській області стосовно ОСОБА_20 було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
30.10.2019 вказаний протокол та додані до нього матеріали скеровано для розгляду до Турківського районного суду Львівської області. Відповідно до звіту про автоматичний розподіл судових справ між суддями від 30.10.2019 матеріали справи про адміністративне правопорушення № 458/867/19 передані для розгляду судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 , як єдиному судді суду.
30.10.2019 та 15.11.2019 ОСОБА_20 у справі про адміністративне правопорушення надіслано повістки про виклик на 08.11.2019 та на 25.11.2019 до Турківського районного суду Львівської області.
25.11.2019 приблизно о 13:00 ОСОБА_21 , на прохання ОСОБА_20 , який до суду з`явитися не міг, прибув до судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 , з яким був знайомий протягом тривалого часу, з метою з`ясування причин виклику до суду ОСОБА_20 .
Під час зустрічі з ОСОБА_21 , яка відбулась у приміщенні Турківського районного суду Львівської області, у ОСОБА_15 виник умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища.
Реалізовуючи свій умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , знаючи, що рішенням Вищої ради правосуддя від 21.11.2019 № 3049/0/15-19 його тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя, у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності до набрання законної сили вироком суду або закриття кримінального провадження, усвідомлюючи, що відповідно до ч. 2 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, розуміючи, що він, як виконувач обов`язків голови суду контролює діяльність апарату суду і керівника апарату та може вжити заходів до унеможливлення прийняття у справі законного рішення та накладення на ОСОБА_20 адміністративного стягнення, зокрема шляхом не скерування до Львівського апеляційного суду подання про визначення підсудності у справі про адміністративне правопорушення, висловив ОСОБА_21 прохання, яке той, в свою чергу, мав передати ОСОБА_20 , надати йому неправомірну вигоду в розмірі 500 доларів США (згідно курсу НБУ складало 12 082 грн). Для формування у ОСОБА_20 переконання про необхідність передачі неправомірної вигоди ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_21 про негативні наслідки, які можуть настати для ОСОБА_20 у разі притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме суму штрафу та застосування адміністративного стягнення у вигляді конфіскації знарядь та предмета вчинення адміністративного правопорушення (пилорами та деревини).
У подальшому, 26.11.2019 ОСОБА_20 та ОСОБА_21 зустрілися у приміщенні Турківського районного суду Львівської області з суддею ОСОБА_15 , який, продовжуючи реалізовувати свій умисел на одержання неправомірної вигоди, з метою формування у ОСОБА_20 переконання, що в результаті розгляду справи у встановленому законодавством порядку на нього чекають негативні наслідки майнового характеру, повідомив ОСОБА_20 про те, що у нього на розгляді знаходиться протокол у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення та продемонстрував йому матеріали справи. Також, суддя ОСОБА_15 повідомив, що у справі достатньо доказів для притягнення ОСОБА_20 до адміністративної відповідальності та запропонував останньому подумати над його пропозицією щодо способу вирішення питання непритягнення до адміністративної відповідальності.
03.12.2019 ОСОБА_15 , продовжуючи свій умисел на одержання неправомірної вигоди, зателефонував ОСОБА_21 з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 на мобільний номер телефону НОМЕР_3 та повідомив, що ОСОБА_20 якнайшвидше має вирішити питання не притягнення його до адміністративної відповідальності.
23.12.2019 з 12:24 до 12:32 ОСОБА_21 та ОСОБА_20 зустрілися з ОСОБА_15 у приміщенні Турківського районного суду Львівської області, де останній, продовжуючи реалізовувати свій умисел на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, повторно продемонстрував ОСОБА_20 матеріали справи про адміністративне правопорушення, та висловив своє невдоволення з приводу не передачі грошових коштів.
У подальшому, ОСОБА_15 , після того як ОСОБА_20 вийшов із його службового кабінету, діючи з умислом на одержання неправомірної вигоди, вчергове повідомив ОСОБА_21 про необхідність передачі грошових коштів у сумі 500 доларів США за вжиття ним заходів до унеможливлення прийняття у справі законного рішення та накладення на ОСОБА_20 адміністративного стягнення, зокрема забезпечення не скерування до Львівського апеляційного суду подання про визначення підсудності у справі про адміністративне правопорушення, що призведе до закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.
30.12.2019 орієнтовно об 11:57 ОСОБА_15 , перебуваючи в приміщені Турківського районного суду Львівської області, продовжуючи реалізовувати умисел на одержання неправомірної вигоди, вживаючи заходи конспірації, з метою недопущення викриття його правоохоронними органами, взяв мобільний телефон заступника керівника апарату Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_22 та з її мобільного телефону з номером НОМЕР_4 зателефонував ОСОБА_21 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 і в завуальованій формі, запитав чому ОСОБА_20 не передає раніше обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 500 доларів США та запевнив ОСОБА_21 , що у разі передачі йому вказаної суми грошових коштів він вирішить питання щодо непритягнення ОСОБА_20 до адміністративної відповідальності.
14.01.2020, в період часу з 12:52 до 12:57 ОСОБА_15 , перебуваючи у підсобному приміщенні на першому поверсі адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області, діючи з умислом на одержання неправомірної вигоди, отримав від ОСОБА_21 частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 200 доларів США (станом на 14.12.2019 згідно офіційного курсу валют НБУ становить 4 785,50 грн). Також, суддя ОСОБА_15 наголосив ОСОБА_21 на необхідності передачі ОСОБА_20 решти суми неправомірної вигоди, зазначивши, що вирішення питання у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_20 буде можливим лише у разі остаточної передачі решти суми неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США.
21.01.2020, у період з 09:50 до 09:59 ОСОБА_15 , перебуваючи у підсобному приміщенні на першому поверсі адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області, діючи з умислом на одержання неправомірної вигоди, отримав від ОСОБА_21 другу частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США (станом на 21.01.2020 згідно офіційного курсу валют НБУ становить 7 297,71 грн).
У подальшому, 23.01.2020 ОСОБА_15 у період часу 09:50 до 09:59, перебуваючи біля входу в приміщення Турківського районного суду Львівської області, запевнив ОСОБА_21 , що у справі № 458/867/19 про притягнення ОСОБА_20 до адміністративної відповідальності, останній уникне накладення адміністративного стягнення, для чого необхідно дочекатись спливу 3-х місячного строку давності притягнення до адміністративної відповідальності.
Хоча обвинувачений ОСОБА_15 не визнав своєї винуватості у вчиненні злочинів, Суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, та вважає його винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень доведеною на підставі сукупності наданих і досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою, та в сукупності доводять винуватість ОСОБА_15 у вчиненні злочинів. 
На обґрунтування цього висновку Суд наведе відповідні мотиви, які включатимуть результати оцінки доказів на підтвердження встановлених Судом обставин, розмежовуючи їх за елементами складу вказаних кримінальних правопорушень.
ІІІ. Позиція сторони захисту
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 заперечив свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень та виклав свою версію подій.
Пояснив, що, як він пригадує, справа про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_19 за ч. 1 ст. 130 КУпАП надійшла до суду наприкінці 2018 року (зокрема, 07.11.2018). Через кілька днів до службового кабінету ОСОБА_15 прийшла помічниця судді ОСОБА_23 та повідомила, що ОСОБА_19 хоче з`явитися на прийом. Вона добре знала ОСОБА_19 , який раніше проживав з батьками у тому ж багатоквартирному будинку, де проживала вона. На це ОСОБА_15 відповів помічниці, що він не заперечує, щоб ОСОБА_19 зайшов до його кабінету на прийом. Того ж дня, у ОСОБА_15 був прийом, оскільки він виконував обов`язки голови суду, тому ОСОБА_19 записався в журнал прийому громадян і висловив бажання зайти до кабінету. Він давно знав ОСОБА_19 , оскільки його батько ( ОСОБА_24 ) раніше працював у суді кочегаром досить тривалий час. Перебуваючи на прийомі, ОСОБА_19 запитав, коли розглядатиметься його справа про адміністративне правопорушення, на що він відповів, що має чекати на судову повістку, у якій будуть чітко зазначені дата та час розгляду справи. Після цього ОСОБА_19 почав просити якнайшвидше розглянути його адміністративну справу та повернути посвідчення водія, запропонувавши матеріальну винагороду. Він, обурившись на цю пропозицію, категорично відмовив та наголосив, що необхідно чекати повістку, і попросив залишити кабінет. Однак, ОСОБА_19 не відреагував і повторно просив прискорити розгляд справи, пропонуючи сплатити скільки потрібно, на що він знову відмовив і повторив, що слід чекати повістку. Незважаючи на неодноразові вимоги залишити кабінет, ОСОБА_19 намагався домовитися. Ці події могли бачити та чути працівники суду, які заходили до кабінету з робочими питаннями. Секретарем судового засідання було надіслано повістку про виклик у судове засідання ОСОБА_19 , здається, на 30 листопада. У той день (30.11.2018), ОСОБА_19 не з`явився до суду, хоча був повідомлений у встановленому порядку, а також від нього не надходило клопотань про відкладення. На той час (на 30.11.2018) ОСОБА_19 викликався окремими повістками, оскільки щодо нього у суді перебували дві справи про вчинення адміністративних правопорушень. За однією справою суддя ОСОБА_15 прийняв рішення про закриття справи через закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки на момент надсилання подання до Турківського районного суду тримісячний строк уже закінчився. У другій справі суддею ним було прийнято постанову про повернення матеріалів справи до відділення поліції для належного оформлення, через виявлені недоліки в матеріалах. 
Після того, як відбувся розгляд обох адміністративних справ, ОСОБА_19 прийшов до його кабінету він повідомив, що фактичний розгляд його справ уже відбувся, а копії судових рішень він може отримати в канцелярії суду. Орієнтовно, наприкінці робочого дня до кабінету знову зайшов ОСОБА_19 і почав наполегливо просити, щоб закрити справу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та повернути йому посвідчення водія, а він за це розрахується. Це могли чути працівники апарату, які заходили зі службових питань, зокрема секретар судових засідань ОСОБА_25 . На неодноразові прохання та вмовляння ОСОБА_19 , він відмовив та попросив покинути кабінет і не звертатися з такими проханням до нього. ОСОБА_19 не реагував на пропозицію покинути кабінет, а продовжував вмовляти закрити справу та повернути його посвідчення водія. 
Наприкінці робочого дня, 30.11.2018, він вийшов зі свого службового кабінету та зайшов на перший поверх суду для того, щоб зайти до туалетної кімнати. Коли він зайшов до коридору, що веде до бібліотеки суду та туалетних кімнат, за ним одразу ж зайшов ОСОБА_19 , який перед тим сидів на лавці на першому поверху. ОСОБА_19 знову почав просити повернути посвідчення водія та не позбавляти його права керування. У цьому ж коридорі (який веде до туалету) ОСОБА_19 знову почав просити повернути йому посвідчення за винагороду, оскільки воно йому необхідне для роботи за кордоном. На це прохання він знову відмовив та сказав, щоб ОСОБА_19 прийшов до суду за копією рішення наступного робочого дня (03.12.2018). У період із 03.12.2018 до 14.12.2018 справа щодо ОСОБА_19 перебувала на доопрацюванні, однак останній, з власної ініціативи та без будь-яких попередніх домовленостей чи судового виклику, прибув до суду.
03.12.2018 після обіду, до кабінету без виклику знову прийшов ОСОБА_19 та, як і раніше, почав просити повернути посвідчення водія, оскільки воно терміново потрібне, тому що він виїздить за кордон. Під час прохань повернути посвідчення водія ОСОБА_19 знову пропонував заплатити гроші, неодноразово заявляв, що готовий заплатити 1 000 євро, проте він ( ОСОБА_15 ) на цю пропозицію не погодився. Як і раніше, відповів ОСОБА_19 , що йому не потрібні жодні гроші. 
04.12.2018 вранці він побачив, що в суді знову перебував ОСОБА_19 , який намагався потрапити до службового кабінету. Це сталося, коли він повертався із зали судових засідань після розгляду справ. ОСОБА_19 хотів поговорити, на що він відповів, що їм немає про що розмовляти. Він також сказав ОСОБА_19 покинути суд й не з`являтися без виклику. Жодних судових повісток про виклик ОСОБА_19 судом на цю дату не надсилалися. 
Через деякий час, коли він спустився з другого поверху на перший, то побачив у фойє суду ОСОБА_19 , який сидів на лавці. Він ще кілька разів спускався з другого поверху на перший і ОСОБА_19 намагався вступити в розмову з ним щодо закриття справи, а він щоразу відповідав, що не бажає розмовляти, оскільки рішення у справах щодо нього вже ухвалено. Також, сказав ОСОБА_19 , щоб той більше не переслідував його та не провокував.
Після обіду того ж дня, 04.12.2018, він побачив, що на другому поверсі біля його службового кабінету сидів ОСОБА_19 , який знову намагався поговорити про закриття його справи. Коли він ( ОСОБА_15 ) знову спустився з другого поверху на перший, щоб зайти до туалету, то помітив, що у фойє розмовляють керівник апарату суду ОСОБА_26 та його заступник ОСОБА_22 . Коли він відчинив двері, що ведуть коридором до туалету, за ним одразу зайшов ОСОБА_19 , який знову почав умовляти про закриття справи та повернення водійських прав, запропонувавши заплатити скільки треба, на що він відповів, що йому не потрібні жодні гроші. Коли вийшов із туалету, побачив, що ОСОБА_19 знову сидить на лавці у фойє першого поверху і знову почав наполегливо просити закрити справу та повернути водійські права, пояснюючи, що терміново їде в Італію, що його мати оформила йому візу та знайшла роботу в автосервісі. Крім того, ОСОБА_19 говорив, що розрахується з ним, попросивши назвати суму та валюту, яку необхідно заплатити. Він, як і раніше, категорично відмовився.
Після обіду 11.12.2018, коли він зайшов до туалету, ОСОБА_19 прослідував за ним і знову почав говорити, що незабаром його мама з Італії передасть йому гроші, і він буде готовий розрахуватися, як висловлювався ОСОБА_19 , за позитивне рішення у його справі. Тоді він категорично відмовився від пропозиції. Настирливість ОСОБА_19 вже стала підозрілою і в діях свідка він почав вбачати ознаки провокації (пропозиції неправомірної вигоди). Поведінка ОСОБА_19 явно свідчила, що його не турбує законне отримання посвідчення водія, а його мета - провокувати ОСОБА_15 на вчинення протиправних дій, зокрема на ухвалення незаконного рішення. 
14.12.2018 приблизно в обідній час ОСОБА_19 , без судового виклику, з`явився до суду. Коли він пішов до туалету, той прослідував за ним і почав говорити, що в нього є певна сума грошей, яку йому передала мати з-за кордону. Однак, йому це було нецікаво, тому він сказав свідкові, щоб той залишив його в спокої та припинив провокувати. 
18.12.2018 у післяобідній час ОСОБА_19 знову з`явився до суду без судового виклику (він не викликався на 14.12.2018, 18.12.2018). У момент, коли він зайшов до туалету, ОСОБА_19 прослідував за ним, фактично переслідуючи. Він пояснив ОСОБА_19 , що повернення водійських прав не входить до його компетенції, оскільки не мав повноважень впливати на повернення посвідчення водія, яке залишалося в органах поліції. Він вирішив, що було б добре мати свідків цієї розмови, але ні в коридорі, ні в туалетній кімнаті нікого не було. Коли ОСОБА_19 знову почав говорити про гроші та повернення водійських прав, він сказав йому забиратися геть. На той час, до суду вже надійшла справа щодо ОСОБА_19 , після належного дооформлення, яку планував призначити. 
Він не вимагав і не просив від ОСОБА_19 жодних грошей, а також не погоджував жодних зустрічей. Фактично, ОСОБА_19 нав`язувався, спонукаючи та схиляючи його до прийняття запропонованої суми для вирішення питання щодо повернення водійського посвідчення. Як йому згодом стало відомо від жителів міста, коли ОСОБА_19 перебував у стані алкогольного сп`яніння безперервно, з ним сконстатувалися працівники Служби безпеки України, які були добре знайомі з його сестрою ( ОСОБА_27 ), що працювала в магазині «Агромаркет», де працівники СБУ часто бували. Працівники СБУ знали про проблему ОСОБА_19 , а саме про те, що в нього вилучили посвідчення водія через керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Отже, вони вирішили скористатися станом ОСОБА_19 і залучити його до провокаційних дій. Оскільки ОСОБА_15 добре знав батька свідка, працівники СБУ через свідка ОСОБА_19 намагалися вчинити провокацію злочину, передавши йому грошові кошти, щоб він запропонував їх для вирішення питання. У правоохоронні органи він про цей факт не повідомив через свою доброту, оскільки на той час був дуже добре знайомий з батьком ОСОБА_19 та через те, що ОСОБА_19 є безробітним, має на утриманні малолітню дитину. Отже, він не хотів створювати ОСОБА_19 проблеми у житті через притягнення до відповідальності за вказаний факт.
На думку обвинуваченого, працівники СБУ фактично допомогли заявнику уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. Справа щодо свідка ОСОБА_19 була закрита, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки працівники СБУ умисно повернули матеріали справи до суду за декілька днів до завершення строку притягнення до адміністративної відповідальності. 19.12.2018, після вчинення провокації, свідок потрапив до КНП «Турківська центральна міська лікарня» і перебував на стаціонарному лікуванні від алкогольної залежності. Обвинувачений зазначив, що в той період, коли ОСОБА_19 приходив до суду, він фактично перебував у стані постійного алкогольного сп`яніння, так званого «запою». Свідок був вразливим і схильним до вчинення будь-яких провокацій, погоджуючись на будь-які незаконні дії чи прохання працівників СБУ та інших правоохоронних органів. Вважає, що ОСОБА_19 був залежним від алкоголю та потрапив під вплив працівників СБУ і Турківського ГУНП, яким ОСОБА_15 був неугодним. 
Щодо ідентифікованих коштів зазначив, що він жодних коштів не отримував, а ОСОБА_19 неодноразово намагався передати (всунути) йому конверт, вміст якого був невідомий. Така спроба мала місце один раз перед затриманням. На його думку, стосовно нього правоохоронними органами за участю ОСОБА_19 здійснювалася провокація з метою створення умов для вчинення злочину. Ця провокація відбувалася після внесення відомостей до ЄРДР, але перед винесенням прокурором постанови про контроль за вчиненням злочину (проведення слідчого експерименту). Це призвело до створення умов для вчинення злочину за ч. 3 ст. 368 КК України.
Заявив, що після затримання він фактично не брав участі в огляді свого зовнішнього одягу, обшуку кабінету та огляду приміщення вбиральні. Під час цих слідчих дій не були присутні його захисники, а від послуг адвоката ОСОБА_28 він неодноразово відмовлявся. Про це він заявляв як на відеозапис, так і в письмовій формі в зауваженнях до протоколу затримання. Незважаючи на таку відмову, адвокат ОСОБА_28 підписував протоколи за результатом слідчих дій та додатки до них, що порушило його право на захист.
Зазначив, що за результатами освідування в нього не виявлено слідів, які б указували на контакт із грошима, що підтверджує, що йому не відомо, чи міг ОСОБА_19 передати (впихнути) йому гроші, і не було підстав для зовнішнього огляду зі сторони правоохоронних органів. Зазначив, що правоохоронці намагалися використати беззольні фільтри, оброблені люмінесцентною речовиною предмети, які не були належно упаковані. Ці предмети світилися під час освітлення, оскільки, як зауважили захисники ОСОБА_15 , були попередньо оброблені люмінесцентною речовиною. Правоохоронці намагалися використати ці предмети (беззольні фільтри з речовиною) під час слідчої дії, але змиви з рук, носа, чола, вух та інших частин тіла ОСОБА_15 не виявили жодної люмінесцентної речовини, яка би світилась. 
Під час затримання з нього було знято верхній одяг, із якого дістали комплект ключів (у тому числі ключі від службового кабінету та квартири його матері), які залишалися в прямому розпорядженні правоохоронців до обшуку квартири. За його словами, ключі перебували в правоохоронців протягом 7-8 годин. За цей період правоохоронці могли безперешкодно проникати в квартиру (за адресою: АДРЕСА_2 , що належить його матері), оскільки вона була порожньою, та сфальсифікувати обставини злочину (докази), підклавши гроші в бажаному місці. 
Щодо проведення огляду грошових коштів зазначив, що на той момент він перебував у непритомному стані, лежав на ношах, і йому надавали медичну допомогу. Тобто, він не бачив, які кошти і хто оглядав, оскільки в суді перебувало багато працівників правоохоронних органів, які оглядали всі поверхи та приміщення суду, проводячи огляди, обшуки в різних кабінетах. Таким чином, працівники Турківського ВП ГУНП у Львівській області шукали будь-який привід і підставу, щоб позбутися неугодного судді ОСОБА_15 , який скасовував їхні постанови про закриття кримінальних проваджень і зобов`язував відновлювати досудове розслідування. У Львівському управлінні поліції слідчі несли відповідальність за неналежне проведення розслідувань, не надсилання копій постанов, через що стосовно них проводили службове розслідування, виносили догани та притягували до відповідальності за порушення законодавства. Тому, працівники поліції знайшли вразливу особу ОСОБА_19 , і за сприяння СБУ через нього вирішили вчинити провокаційні дії, створивши враження, ніби свідок ОСОБА_19 запропонував неправомірну вигоду за закриття адміністративної справи.
Пояснив також, що справа про вчинення адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_20 надійшла до суду у жовтні 2019 року за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Раніше не знав ОСОБА_20 особисто і, по суті, дізнався про нього пізніше, коли його ОСОБА_21 доставив до суду. Також, до цього не було відомо про той факт, що ОСОБА_21 працював неофіційно бухгалтером у ОСОБА_20 . Такі обставини стали відомі з матеріалів кримінального провадження та з показань самого ОСОБА_20 . На перший виклик ОСОБА_20 не прибув та було повторно скеровано повістку про виклик до суду на 25.11.2019, яку, як встановлено, було отримано 21.11.2019. Обвинувачений особисто знав ОСОБА_21 багато років, він був його хорошим другом, який, до того як він став суддею, неодноразово консультувався з ним. 
ОСОБА_21 самостійно, без попередньої домовленості, заходив до суду та повідомляв, що допомагає ОСОБА_20 у його господарській діяльності. Він зазначив, що неофіційно працює у ОСОБА_20 бухгалтером. Це відбувалося приблизно у листопаді 2019 року, але він не пам`ятає, чи це було до, чи після його відсторонення від здійснення правосуддя. При цьому ОСОБА_21 дуже цікавився справою ОСОБА_20 . Також, ОСОБА_21 повідомив, що ОСОБА_20 нібито має всі дозвільні документи на лісодеревину, лісопильний об`єкт і може їх надати суду та долучити до матеріалів справи. Крім того, користуючись давніми дружніми стосунками, ОСОБА_21 попросив ОСОБА_15 посприяти у вирішенні цієї справи та сам провокував обвинуваченого на отримання неправомірної вигоди, наголошуючи, що він віддячить за таку допомогу. Обвинувачений вважає, що з цього дня ОСОБА_21 уже розпочав провокаційні заходи, оскільки, якби ОСОБА_21 не приходив, нічого б надалі не відбувалося.
На той час у нього виникли сумніви щодо наявності документів у ОСОБА_20 , і, щоб не погіршувати дружніх стосунків із ОСОБА_21 , повідомив, що нехай ОСОБА_20 особисто самостійно з`явиться за повісткою до суду та надасть усі підтверджуючі та дозвільні документи про законність придбання лісодеревини та про належним чином зареєстрований лісопильний об`єкт (введений в експлуатацію). Однак, ОСОБА_21 це вислухав, але ОСОБА_20 жодного разу так і не з`явився до суду, хоча ОСОБА_21 запевняв, що найближчими днями він особисто з`явиться за повісткою та надасть усі дозвільні документи. Проте, ОСОБА_20 жодних документів не пред`явив, що було дивною поведінкою самого ОСОБА_21 . Насправді ОСОБА_21 говорив про те, що працівники Турківського ВП ГУНП у Львівській області неправомірно, незаконно склали протокол на ОСОБА_20 , оскільки він має усі дозвільні документи.
Станом на 19.11.2019 скеровувалася повістка, але ОСОБА_15 до скерування повістки не було відомо, що 21.11.2019 він буде відсторонений від здійснення правосуддя, так як і на дату призначення справи до розгляду (25.11.2019). Крім того, у період до 23.12.2019 ОСОБА_15 не здійснював жодних дзвінків до ОСОБА_21 чи ОСОБА_20 та не домовлявся з ними про подальші зустрічі. До 23.12.2019 у ОСОБА_15 не було номеру телефону ОСОБА_21 , у зв`язку з чим обвинувачений не бачився з ним дуже тривалий час. Тому під час зустрічі цього дня ОСОБА_15 насамперед попросив ОСОБА_21 надати йому діючий номер, що й було зроблено ОСОБА_21 , а обвинуваченим записано номер телефону. Отже, до цієї зустрічі він не мав зв`язку з ОСОБА_21 , адже вони не зустрічалися й не спілкувалися телефоном.
Проте, наприкінці грудня 2019 року в будівлі суду ОСОБА_15 побачив, що на першому поверсі (у фойє) стояв ОСОБА_21 , який без повістки прибув до суду. Якби ОСОБА_21 повторно не з`явився до суду без повістки, подальших подій, імовірно, не відбулося б. Він повідомив ОСОБА_21 , що до нього ніхто не звертався, а ОСОБА_20 не з`являвся, і не подавав через канцелярію суду жодних документів, які б підтверджували наявність дозвільних документів. Того ж дня, ОСОБА_21 прибув разом із ОСОБА_20 , який під час зустрічі не пред`явив жодних дозвільних документів. Натомість, ОСОБА_21 та ОСОБА_20 почали провокувати його. ОСОБА_15 пригадує, що ОСОБА_21 почав просити за ОСОБА_20 , пропонуючи домовитися про суму. ОСОБА_20 , зі свого боку, просив ОСОБА_15 не притягати його до адміністративної відповідальності, посилаючись на необхідність хірургічного втручання. 
З власної ініціативи він жодного разу не просив і не вимагав безпосередньо у ОСОБА_20 чи ОСОБА_21 грошові кошти за вирішення справи про адміністративне правопорушення, також не обговорював з ОСОБА_21 питання передачі 500 доларів США. Ініціативу щодо цього неодноразово проявляли ОСОБА_21 разом із ОСОБА_20 , які наголошували, яку суму необхідно передати та які дії слід виконати. При цьому, вони намагалися схилити його, викликаючи співчуття, оскільки ОСОБА_20 нібито хворів і потребував термінової операції. Перебуваючи на той час у дружніх відносинах із ОСОБА_21 , він не хотів різко відмовляти на його неодноразові прохання та благання. Водночас він не може чітко пригадати всіх деталей розмов із ОСОБА_21 , оскільки минув значний період часу. Він не пригадує розмови за 30.12.2019, але допускає, що записи могли бути спотворені чи змонтовані шляхом співставлення голосу, схожого на його голос, але ця розмова не свідчить про бажання обвинуваченого отримати будь-яку неправомірну вигоду та не узгоджується з подальшими діями ОСОБА_21 . Зокрема, у період із 23.12.2019 до 01.01.2020 ні ОСОБА_21 , ні ОСОБА_20 не зверталися до нього.
ОСОБА_15 був єдиним діючим суддею в Турківському районному суді у грудні 2019 року, але згодом його відсторонили від здійснення правосуддя. За таких обставин справи про адміністративні правопорушення не розглядалися та не скеровувалися для визначення підсудності відповідно до роз`яснень Львівського апеляційного суду та листів про повернення справ. Із відповіді на запит Національного бюро вбачається, що такі справи неодноразово надсилалися до Львівського апеляційного суду для вирішення питання підсудності. Проте, вони поверталися назад до Турківського районного суду з роз`ясненням, що КУпАП не передбачає механізму визначення підсудності в таких випадках. На той час ОСОБА_15 розумів, що не може вплинути на розгляд справи через своє відсторонення, і ця справа, ймовірно, буде закрита у зв`язку із закінченням тримісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності. Водночас, ОСОБА_15 не бажав повідомляти своїх знайомих, про своє відсторонення як судді, оскільки прагнув, щоб його продовжували вважати діючим суддею.
Після Нового року, у зв`язку з відстороненням ОСОБА_15 від здійснення правосуддя, питання щодо справи ОСОБА_20 не розглядалося. Проте, в січні 2020 року до суду без попередньої домовленості прибув ОСОБА_21 , що стало несподіванкою. Під час візиту ОСОБА_21 почав згадувати справу ОСОБА_20 , стверджуючи, що ОСОБА_20 нібито щось передав, і вчиняв дії, які він розцінив як провокацію. ОСОБА_15 не викликав ОСОБА_21 до суду, і той прибув самостійно, без ОСОБА_20 . За показаннями ОСОБА_20 , жодних домовленостей із ОСОБА_21 щодо цього питання не було, і він не був поінформований про такі дії. Усвідомлюючи підозрілість ситуації, ОСОБА_15 , який на той час вважав ОСОБА_21 своїм другом, продовжив із ним розмову, але в той день він нічого від нього не отримував, зокрема жодних грошей. ОСОБА_21 переслідував ОСОБА_15 і намагався передати чи залишити щось, як потім виявилося, у підсобному приміщенні суду. За версією слідства, ОСОБА_21 залишив у суді певні предмети, однак ОСОБА_15 про це не було відомо, оскільки він нічого не оглядав, не отримував і не переглядав. Жодних коштів обвинувачений також не отримував. Вважає, що дії ОСОБА_21 були провокацією з метою його спонукання до одержання хабаря. Грошові кошти, виявлені в підсобному приміщенні суду, не можуть вважатися неправомірною вигодою, оскільки під час особистого обшуку ОСОБА_15 жодних коштів, які слідство кваліфікує як неправомірну вигоду, не виявлено. Також, такі кошти не були вилучені зі службового кабінету. 
Вважає, що грошові кошти залишив сам ОСОБА_21 , який одночасно вчиняв активні дії для створення умов для скоєння злочину під керівництвом детективів Національного антикорупційного бюро. Ця позиція ОСОБА_15 підтверджується його подальшою поведінкою та встановленими обставинами під час обшуку приміщення суду. Після провокаційних дій ОСОБА_21 , грошові кошти, які, на думку ОСОБА_15 , він сам залишив у підсобному приміщенні суду, залишалися там до моменту обшуку. Тобто, ці кошти перебували в приміщенні тривалий час - десь кілька днів, а можливо, й тижнів - і не були виявлені безпосередньо у ОСОБА_15 .. Крім того, кошти не були знайдені за місцем проживання ОСОБА_15 . Отже, ця провокація не дала бажаного результату для правоохоронних органів. Обвинувачений вважає, що зібрані докази, внаслідок таких двох провокацій на вчиненням ним злочинів, не можуть вважатися допустимими та враховуватися в цьому кримінальному провадженні. Також, такі докази не можуть доводити його винуватість у вчиненні злочину. 
ІV. Склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
Частина третя статті 368 КК України передбачає відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі, або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або повторно. 
Із об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 368 КК України, характеризується вчиненням таких діянь:
1) прийняття пропозиції чи обіцянки надати неправомірну вигоду;
2) одержання неправомірної вигоди;
3) прохання надати неправомірну вигоду.
Отже, цей злочин може бути вчинений шляхом виконання одного з чотирьох альтернативних діянь.
4.1. Об`єкт злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
Цей злочин заподіює шкоди суспільним відносинам з приводу використання влади, службового становища та пов`язаних з ними можливостей публічними службовими особами на засадах непідкупності (з отриманням оплати лише у встановленому законом порядку) та неупередженості (виконання покладених функцій незалежно від підкупу з боку будь-яких осіб). Також, цей злочин пов`язаний із відносинами, які виникли у зв`язку з бажанням безпідставного збагачення обвинуваченого.
Як буде продемонстровано далі, внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_15 було заподіяно шкоди таким суспільним відносинам.
4.2. Суб`єкт злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
Відповідно до ч. 2 ст. 18 КК України спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, кримінальне правопорушення, суб`єктом якого може бути лише певна особа.
Осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії і керувати ними, про що йде мова в ч. 1 ст. 19 КК України.
Відповідно до довідок ОСОБА_15 не перебуває на обліках у лікаря психіатра, лікаря нарколога, на підтвердження цього елементу злочину Суду надано документи, а саме: копія паспорту обвинуваченого (т. 9 а.с. 9), лист Турківської комунальної центральної районної лікарні від 05.02.2019 № 37/02 (т. 9 а.с. 187).
За діяння, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, відповідальність передбачена для службової особи, яка займає відповідальне становище.
У ч. 3 ст. 18 КК України визначено, що службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функції, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом. Також, в абз. 1 Примітки до ст. 364 КК України вказано, що саме такі особи є службовими особами в статті 368 КК України. 
Відповідно до абз. 2 Примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є судді. 
Згідно з пп. «ґ» п.1 ч. 1 ст. 3 та ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 суддя є суб`єктом, відповідальним за корупційні правопорушення. 
Указом Президента України «Про призначення суддів» № 99/2010 від 03.02.2010 ОСОБА_15 було призначено строком на п`ять років на посаду судді Турківського районного суду Львівської області (т. 4 а.с. 197-200).
Указом Президента України «Про призначення суддів» №442/2017 від 29.12.2017 ОСОБА_15 призначено на посаду судді Турківського районного суду Львівської області (т. 4 а.с. 201).
Відповідно до наказу Голови суду № 03-К від 25.02.2010 ОСОБА_15 було зараховано до облікового складу Турківського районного суду Львівської області з 25.02.2010 та з цієї дати він приступив до виконання обов`язків судді цього суду (т. 9 а.с. 74).
19.02.2010 ОСОБА_15 склав Присягу судді, що підтверджується її письмовим текстом (т. 9 а.с.75).
З 10.07.2018 суддя ОСОБА_15 виконував обов`язки голови Турківського районного суду Львівської області, що підтверджується наказом № 54/К від 10.07.2018 (т. 13 а.с .129).
Отже, ОСОБА_15 є фізичною особою, йому на момент вчинення кримінального правопорушення виповнився 41 рік, відомостей про перебування на обліках суду не надано, він призначений суддею, тому є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
4.3. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України
Кримінальне провадження № 42018000000003042 від 05.12.2018
Згідно з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_15 , перебуваючи на посаді судді, висловив прохання надати неправомірну вигоду та одержав від ОСОБА_19 грошові кошти в сумі 1000 євро, як неправомірну вигоду за закриття провадження в справі про вчинене ОСОБА_19 адміністративне правопорушення.
Вчинення обвинуваченим зазначених дій доводиться сукупністю доказів сторони обвинувачення, зокрема показаннями свідків, документами та речовими доказами.
Свідок ОСОБА_19 під час допиту в судовому засіданні 09.07.2024 пояснив, що його затримала поліція у стані алкогольного сп`яніння, було оформлено протокол за статтею 130, під час освідування в приймальному відділенні лікарні він дихнув в алкотестер, що показало результати алкоголю в крові, оскільки напередодні він непогано святкував. Потім справу передали до суду, через декілька днів він дізнався, що справа перейшла до ОСОБА_15 . Він одного дня пробував підійти до судді та той сказав, що необхідно прийти уже з повісткою. Оскільки йому потрібні водійські права для виїзду до Італії, то він мав намір запропонувати судді гроші, щоб справа не дійшла до суду. Однак, він не встиг це зробити , оскільки ОСОБА_15 сказав прийти наступного дня. Коли отримав повістку, знов прийшов до ОСОБА_15 зранку, однак ОСОБА_15 сказав прийти вечором, оскільки у нього складна справа. Ввечері ОСОБА_15 сказав прийти наступного тижня, здається третього числа, оскільки йому треба було з кимось поговорити чи подумати. Він просив суддю, щоб у нього не відібрали права, було зрозуміло, що він готовий заплатити скільки скажуть, так як водійські права то його заробіток. Третього числа, коли він прийшов, ОСОБА_15 назвав суму тисячу, не уточнюючи чого. На другий день, під час зустрічі вже уточнив суму тисячу євро, на що свідок погодився, оскільки попросив маму передати з Італії гроші та запитав чи є кілька днів для цього, на що ОСОБА_15 погодився. Розмова відбувалась в приміщенні туалету, куди його запросив ОСОБА_15 . Прийшовши наступного тижня, він приніс суму. Перед цим він знайомим розповів про свою ситуацію, а хтось із них дав йому номер чоловіка з ОСОБА_29 . Він не знав, що цей чоловік працює в СБУ, але йому сказали, щоб він подзвонив і порадився з цим чоловіком з ОСОБА_29 . Він зателефонував до цього чоловіка і порадився, на що той відповів: якщо хочеш, то можем поїхати до Києва до антикорупційного органу, якщо тобі так підходить і ти хочеш туди їхати, на що він погодився. Він звернувся, тому що не очікував такої великої суми, на той час чекав на роботу та був безробітним і гроші йому треба було позичати. У Київ він їхав поїздом з працівником СБУ, його ім`я ОСОБА_30 . Працівник СБУ запропонував поїхати до Києва після його розповіді, можливо, щоб зафіксувати ці дані, зокрема вимагання грошей. В той час він багато писав письмово про те, що з ним відбувалось. Гроші йому передала мама ОСОБА_31 , але не пам`ятає чи бусом в сумці чи через банк, чи одразу всю суму чи частинами. Наступного тижня, перед тим як нести 600 євро, їх оглянули працівники СБУ та записали серійні номери. Це відбувалось в готелі «Альтана» в с. Розлуч. Пізніше, так само, коли він ніс 400 євро, теж переписали їх номери. Під час огляду грошових коштів були присутні два свідки. Не пам`ятає де передавав гроші чи в кабінеті судді чи в приміщенні туалету. Після передачі грошей він уже не зустрічався з ОСОБА_32 .
Відомості, які містяться у показаннях свідка ОСОБА_19 щодо основних фактів та обставин узгоджуються з його заявою, поданою до правоохоронного органу. 
Так, 05.12.2018 ОСОБА_19 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, власноручно написав заяву на ім`я керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_33 , в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності суддю Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 , який прохає одну тисячу євро за не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП (т. 4 а.с. 191).
Також, 05.12.2018 ОСОБА_19 надав письмову згоду на залучення його до проведення негласних слідчих (розшукових) дій. При цьому йому було роз`яснено, що під час участі в таких діях заборонено провокувати осіб на вчинення злочину (т. 4 а.с. 192).
1. Відповідно до змісту протоколу ідентифікації грошових коштів від 14.12.2018 (т. 4 а.с. 214-220), який складений старшим оперуповноваженим в ОВС 2 відділу СП БКОЗ УСБУ у Львівській області майором ОСОБА_34 , на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 12.12.2018 № 20/3-2598т та доручення начальника першого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_35 , за участі старшого оперуповноваженого 2 відділу спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області майора ОСОБА_36 та залученого на добровільній конфіденційній основі до участі у проведенні контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту громадянина України ОСОБА_19 , в присутності понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 ОСОБА_19 надав для ідентифікації грошові кошти в сумі 600 євро купюрами з наступними номіналами, серіями та номерами: три купюри номіналом 100 євро: S23129264158, X18675710084, X18920678762, чотири купюри номіналом 50 євро: V42269972521, U12114707495, S48541882363, S03653083483; п`ять купюр номіналом 20 євро: VA2741252429, VA2741252438, SF2307888486, SA8032238186, SF7067501973. Вказані грошові кошти оглянуто, проведено їх перерахунок та звірку серій і номерів купюр, після чого з них за допомогою копіювального пристрою «Canon MF232w» знято світлові копії на окремих аркушах формату А4, які завірено підписами понятих. У подальшому зазначені кошти у сумі 600 євро передані громадянину ОСОБА_19 в якості заздалегідь ідентифікованого засобу для використання під час контролю за вчиненням злочину. У ході ідентифікації грошових коштів здійснювались відео фіксація з використанням відеокамери «Panasonic SDR-H100 VGN1Q59-1» на карту пам`яті «MicroSD Kingston 16 GD» cер. №31662-008.А00LF. 
Зміст протоколу узгоджується з відеозаписом, який було фрагментарно переглянуто в судовому засіданні 12.01.2021 та який міститься на карті пам`яті «Miсro SD Kingston 16GB» 31662-008.AOLF, з огляду на технічні можливості відтворення відеозапису (браковану карту пам`яті). На записі зафіксовано, що під час слідчої дії оперуповноваженим оголошено дату та час проведення цієї дії (14.12.2018 об 11:20), зазначено, що особи знаходяться в приміщенні кімнати № НОМЕР_5 в готельному комплексі «Альтана» за адресою: Львівська область, Турківський район, с. Розлуч, вул. Івана Франка 13, а також те, що дані дії вчиняються за дорученням прокурора ОСОБА_39 . Вказане приміщення використовується з метою забезпечення належного рівня конфіденційності та оперуповноважений діє на підставі постанови. Вбачається, що оперуповноважений оголошує цю інформацію, а позаду нього стоїть чоловік. Із відео вбачається, що оперуповноваженим зазначено, що кошти є частиною усієї суми коштів (1 000 євро), які належать ОСОБА_19 . З фрагменту відео видно, що поняті ОСОБА_40 та ОСОБА_41 знаходились в приміщенні готельного комплексу, вони назвались, їм роз`яснено права на перебування в приміщенні, необхідність засвідчення своїми підписами протоколу, а також права, передбачені ч. 3 ст. 66 КПК України.
2. В протоколі ідентифікації грошових коштів від 18.12.2018 (т. 5 а.с. 40-44), який складений в с. Розлуч старшим оперуповноваженим в ОВС 2 відділу СП БКОЗ УСБУ у Львівській області майором ОСОБА_34 , який діяв на виконання доручення начальника першого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_35 , за участі старшого оперуповноваженого 2 відділу спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області майора ОСОБА_36 , зазначено, що в присутності понятих ОСОБА_42 та ОСОБА_43 в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 ОСОБА_19 надав для ідентифікації грошові кошти в сумі 400 євро купюрами номіналами, серіями та номерами: 100 євро Х15076538255, 50 євро SD8201514386, 50 євро PB5174600263, 50 євро SA5188778492, 50 євро RB2665649219, 20 євро VA2741252411, 20 євро VA 2715252581, 20 євро RA3767794215, 20 євро VA2715252536, 20 євро VA 2715252545. 
Вказані грошові кошти оглянуто, проведено їх перерахунок та звірку серій і номерів купюр, після чого з них за допомогою копіювального пристрою «Canon MF232w» знято світлові копії на окремих аркушах формату А4, які завірено підписами понятих. Після чого ці кошти були оброблені люмінесцентною речовиною за допомогою спецпрепарату «Промінь-1». Ватний тампон зі зразком люмінесцентної речовини, якою було оброблено вказані грошові кошти, поміщено в пакет №1 білого кольору, який після цього скріплено відтиском печатки «УСБУ «Служба безпеки України Управління у Львівській області Для пакетів №31» з підписами понятих. У подальшому зазначені кошти у сумі 400 євро передані ОСОБА_19 , як заздалегідь ідентифіковані засоби. 
3. За змістом протоколу огляду від 18.12.2018 (почато о 21 год 53 хв, закінчено о 22 год 12 хв), який складений в м. Турка (т. 5 а.с. 58-63), прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , в присутності понятих ОСОБА_43 та ОСОБА_42 , учасників огляду ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , адвоката ОСОБА_28 та ОСОБА_15 провів огляд зовнішнього одягу ОСОБА_15 , знятого з нього працівниками швидкої медичної допомоги під час надання йому медичної допомоги та покладеного у приміщенні Турківського районного суду Львівської області. Під час огляду у лівій внутрішній кишені куртки чорного кольору виявлено мобільний телефон, зв`язку ключів у кількості 13 шт з брелком, у лівій внутрішній кишені куртки виявлено паперовий конверт, в якому містяться грошові кошти. При ультрафіолетовому освітленні на грошових коштах є світіння жовто-зеленого (світло-зеленого) кольору. Грошові кошти в євро мають такі купюри: одна купюра номіналом 100 євро серія ХІ5076538255; чотири купюри номіналом 50 євро серія SD8201514386, PB 5174600263, SA5188778492, RB 2665649219; п`ять купюр номіналом 20 євро серія VA2741252411, VA2715252581, RA3767794215, VA2715252536, VA2715252545. Грошові кошти в гривні складаються із купюр: 13 купюр номіналом 500 грн на загальну суму 6 500 грн.; одна купюра номіналом 100 грн; одна купюра номіналом 20 грн; дві купюри номіналом 20 грн на загальну суму 20 грн; дві купюри номіналом 1 грн на загальну суму 2 грн, загальна сума гривень складає 8042 грн. Під час огляду було вилучено: грошові кошти в сумі 400 євро; грошові кошти в сумі 8 042 грн та квитанція; ключі та паперовий конверт, в якому містилися грошові кошти (ключі та паперовий конверт поміщені до сейф пакету № 4224221).
Після проведення огляду весь верхній одяг та особисті речі, окрім вилучених, повернуті ОСОБА_15 в присутності працівників швидкої медичної допомоги.
В протоколі міститься застереження, що ОСОБА_15 на момент складання протоколу огляду був госпіталізований працівниками швидкої медичної допомоги. Протокол підписаний понятими ОСОБА_41 та ОСОБА_46 , а також ОСОБА_47 , ОСОБА_48 та адвокатом ОСОБА_28 .
До протоколу від 18.12.2018 додано паперовий конверт, в якому знаходиться карта пам`яті micro SD Good RAM 32 Gb із відеозаписом огляду зовнішнього одягу ОСОБА_15 .
Під час перегляду в судовому засіданні 12.01.2021 відеозапису цієї слідчої дії встановлено, що ОСОБА_15 , який був у верхньому одязі (куртці та кепці), підписував протокол та писав свої заперечення, потім відмовлявся від адвоката ОСОБА_28 , який був призначений з центру безоплатної правової допомоги. У присутності понятих, захисника, прокурор ОСОБА_9 (для лікарів, які прибули) роз`яснив, що ОСОБА_15 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та сторона обвинувачення вважає, що у нього може бути предмет неправомірної вигоди. У свою чергу, лікарі зазначили, що необхідно здійснити огляд ОСОБА_15 . Прокурор запропонував ОСОБА_15 зняти його верхній одяг. ОСОБА_15 було знято куртку, кепку та піджак, покладено їх на стіл, що знаходився праворуч. При цьому, прокурор наголосив, що необхідно знімати відео так, щоб було постійно видно стіл з речами ОСОБА_15 . У подальшому, лікарями здійснювався огляд ОСОБА_15 , який знаходився прямо, а праворуч знаходився стіл з його одягом. Було виміряно тиск (140 на 85) та прокурор з`ясовував, чи такий тиск дозволить ОСОБА_15 далі брати участь в слідчих діях. Далі, йшла мова про госпіталізацію, на чому наполягав ОСОБА_15 , на це прокурор відповів, що не заперечує, однак після завершення слідчих дій. Прокурор акцентував увагу лікарів на необхідності об`єктивної оцінки медичного стану ОСОБА_15 , оскільки це може бути спробою знищити докази. Потім ОСОБА_15 було покладено на медичні ноші. Із відео вбачається, що ОСОБА_15 знаходився у лежачому положенні на ношах ліворуч, а стіл з курткою знаходився праворуч навпроти нього. Перебуваючи на ношах, ОСОБА_15 просив доставити його до лікарні. У свою чергу, прокурор ОСОБА_9 запросив понятих та інших учасників слідчої дії (дослівно) пройти до столу, їм роз`яснено їх права та показано рукавички, які було одягнуто працівником правоохоронного органу для огляду вмісту речей куртки. У лівій внутрішній кишені куртки ОСОБА_15 виявлено паперовий конверт, у якому містяться грошові кошти (виявлено світіння світло зеленого кольору). Під час початку огляду куртки на фоні чутно голос та коментарі ОСОБА_15 . Прокурором акцентовано увагу, щоб знімати відео на розташуванні купюр. У цей час ОСОБА_15 все ще перебував на ношах у приміщенні суду ліворуч навпроти столу з грошима. Прокурор ОСОБА_9 зазначив, що речі повертаються, а грошові кошти та ключі вилучаються. Також, прокурор попереджав лікарів та ОСОБА_15 про те, щоб ОСОБА_15 не мив руки, оскільки необхідно здійснити з них змиви. На момент пакування коштів ОСОБА_15 все ще був присутній у приміщенні суду на ношах. Потім, на ОСОБА_15 , який перебував у лежачому положенні на підлозі навпроти столу, накинуто куртку та кепку, яку він поправив. Далі, працівники швидкої медичної допомоги винесли з приміщення суду ОСОБА_15 на ношах. На відео зафіксовано, що прокурор ОСОБА_9 зазначив, що через непередбачувані обставини (погіршення стану здоров`я ОСОБА_15 ) завершення огляду речей відбувався без обвинуваченого, проте за участю захисника ОСОБА_28 та понятих. 
4. У протоколі обшуку від 18.12.2018 (т. 5 а.с. 137-143), складеному прокурором САП ГПУ ОСОБА_49 зазначено, що обшук проведено у присутності понятих ОСОБА_50 та ОСОБА_51 , за участю спеціаліста старшого о/у в ОВС УСБУ у Львівській області ОСОБА_52 . В слідчій дії також брали участь: прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_53 , адвокат ОСОБА_28 , керівник апарату Турківського районного суду ОСОБА_26 , ст. о/у УСБУ у Львівській області ОСОБА_54 . Обшук розпочато о 22 год 30 хв 18.12.20218, з перервою з 23 год 33 хв до 23 год 39 хв, завершено в 00 год 34 хв 19.12.20218. Під час обшуку у службовому кабінеті судді ОСОБА_15 в адміністративній будівлі Турківського районного суду Львівської області, розташованої за адресою: Львівська область м. Турка, віл Молодіжна, 23 на столі у службовому кабінеті виявлено та вилучено щоденник-довідник правника за 2018 рік, в якому містяться рукописні записи. У сейфі, на якому містяться написи «WITKOPP» «MADE IN GERMANY» виявлено та вилучено матеріали адміністративної справи № 458/1265/2018 відносно ОСОБА_55 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
До протоколу обшуку службового кабінету судді ОСОБА_15 додано паперовий конверт, в якому знаходиться носій інформації micro SD 16 Gb, запис на якому узгоджується зі змістом протоколу обшуку. 
Відповідно до протоколу огляду від 19.12.2018 (т. 5 а.с. 192-207), який складений прокурором ОСОБА_8 , було оглянуто матеріали справи № 458/1265/18, яку вилучено під час обшуку службового кабінету судді ОСОБА_15 , серед яких містяться: 
- протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2018 Справа № 484/1265/18. Головуючий суддя ОСОБА_56 ;
- супровідний лист № 5037 від 13.12.2018 судді ОСОБА_15 (також виготовлено копію звороту з відомостями про інспектора); 
- супровідний лист № 458/1265/18/3649/2018 від 03.12.2018 судді ОСОБА_15 ;
- постанова судді ОСОБА_15 від 30.11.2018 у справі №458/1265/18 про повернення справи щодо ОСОБА_19 до Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області для належного оформлення;
- протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 092031, складений 20.10.2018.
Під час огляду було виготовлено копії справи про адміністративне правопорушення справа № 484/1265/2018 відносно ОСОБА_19 за ч. 1 ст. 130 КУпАП: титульної обкладинки, всіх аркушів документів, аркуша паперу, в який загорнутий диск з написом, та СD диск, що є додатками до протоколу огляду. 
5. У протоколі огляду від 19.12.2018 (т. 5 а.с. 212-216), який складений в м. Турка прокурором САП ГПУ ОСОБА_57 , в присутності понятих ОСОБА_51 та ОСОБА_58 , за участі співробітника СП БКОЗ УСБУ Львівської області ОСОБА_59 , в приміщенні Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Турка, вул. Молодіжна, 23, зафіксовано огляд туалетної кімнати, який проводився за рухом годинникової стрілки, в ході якого було оглянуто пристрій для сушіння рук та стіну навколо нього. Перед цим було одягнуто рукавички, які виготовленні із цілісного матеріалу, та взято паперові тампони, все попередньо було освітлено ультрафіолетовою лампою та сторонніх речовин при цьому виявлено не було. Далі, ультрафіолетовою лампою проведено освітлення стіни, яка знаходиться біля задньої частини вказаного пристрою, в ході чого з правої сторони пристрою на відстані близько 1 см. на стіні було виявлено світіння жовто зеленого кольору. Після цього тампон та рукавички було поміщено в пакети та опечатано підписами понятих та прокурором. В судовому засіданні було переглянуто відеозапис цього огляду, який повністю відповідає змісту протоколу.
6. У протоколі обшуку від 19.12.2018 (т. 6 а.с.15-21), який було проведено прокурором САП ГПУ ОСОБА_60 у присутності понятих ОСОБА_61 та ОСОБА_62 , за участю спеціаліста старшого о/у в ОВС УСБУ у Львівській області ОСОБА_63 , прокурора САП ОСОБА_64 , старшого о/у БКОЗ УСБУ у Львівській області ОСОБА_65 , підозрюваного ОСОБА_15 та його захисників ОСОБА_66 і ОСОБА_67 , зафіксовано, що під час обшуку у квартирі АДРЕСА_4 , у дальній кімнаті квартири з виходом на балкон, у розкладному дивані виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 600 євро, а саме: три купюри номіналом 100 євро S23129264158, X18675710084, X18920678762, чотири купюри номіналом 50 Євро V42269972521, U121114707495. S48541882363, S03653083483; п`ять купюр номіналом 20 євро UA2741252429, UA2741252438, SF2307888486, SA8032238186, SF7067501973. Виявлені купюри в ході огляду звірено з грошовими коштами, що вручалися ОСОБА_19 на виконання постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину та виявлено їх повне співпадіння. Зазначені грошові кошти поміщено до сейф пакету №4224218, опечатано та долучено до протоколу обшуку. Також, у цьому дивані виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 6700 доларів США та 100 євро, які поміщенні до пакету №4224217 та опечатано. Окрім того, в другій житловій кімнаті від входу виявлено та вилучено поштові конверти, адресовані на ім`я ОСОБА_68 від ТОВ «Студіо Модерна» (два конверти) та лист з документами від 05.05.2018 з ПрАТ «МетЛайф», адресовані ОСОБА_15 , а також декларації про майно, доходи, видатки і зобов`язання фінансового характеру ОСОБА_15 за 2013 рік на 4 арк., декларація ОСОБА_15 за 2012 рік на 9 арк., копії довідок про доходи ОСОБА_15 від 27.02.2013, 07.02.214, копія наказу № 7 від 03.03.2014.
Під час перегляду в судових засіданнях (11.05.2021, 18.05.2021, 01.06.2021) повного відеозапису, на якому зафіксовано перебіг обшуку квартири, який міститься на карті пам`яті № 32G12025H5051157, встановлено, що протокол обшуку узгоджується з цим відеозаписом.
7. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_15 заперечував, що проживає в квартирі, де було проведено обшук.
Однак, така позиція обвинуваченого спростовується вилученими під час обшуку у цій квартирі паперовими матеріалами, які були оглянуті детективом Національного бюро ОСОБА_69 , про що 29.01.2019 складено протокол. У цьому протоколі зафіксовано, що в ході обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , були вилучені: декларація ОСОБА_15 про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік, з рукописним заповненням та проставленим підписом, на 5-ти аркушах; наказ № 07 від 03.03.2014 Турківського районного суду Львівської області на 1-му аркуші; довідка про доходи ОСОБА_15 за період 2013 року на 1-му аркуші; декларація ОСОБА_15 про майно, доходи, витрати і зобов`язання, фінансового характеру за. 2012 рік, з рукописним заповненим та проставленим підписом, на 9-ти аркушах, довідка про доходи ОСОБА_15 за період 2012 року на 1-му аркуші; паперовий конверт білого кольору з надписом: «Ексклюзивні товари від європейських брендів», з адресатом: АДРЕСА_5 ; паперовий конверт білого кольору з надписом: «DОRМЕО», із зазначеним адресатом: 2741039, ОСОБА_70 , АДРЕСА_6 ; паперовий конверт білого кольору з надписом: «ПрАТ «МетЛайф», 15 років разом» в якому наявні: лист від ПрАТ «МетЛайф», адресований ОСОБА_15 ( АДРЕСА_6 ) щодо полісу № 100442545 та № 100442546 на 1-му аркуші формату А4 (2 сторінки); лист від ПрАТ «МетЛайф від 01.05.2018, адресований ОСОБА_15 щодо полісу № 100442545 на 1-му аркуші формату А4; додатки до страхових полісів № 100442545, № 100442546, № 100442546.
Крім того, проживання ОСОБА_15 в цій квартирі підтверджується протоколом про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 26.12.2018 (т. 7 а.с. 188-191), в якому зафіксовані розмови ОСОБА_15 з його братами ОСОБА_71 та ОСОБА_72 , з ОСОБА_73 , а також показаннями матері обвинуваченого - ОСОБА_74 .
8. В протоколі про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 26.12.2018 (т. 7 а.с. 186-187) зафіксовано результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту стосовно ОСОБА_15 :
- 14.12.2018 об 11 год. 20 хв. в приміщенні кімнати № НОМЕР_5 в готельному комплексі «Альтанка» за адресою: АДРЕСА_7 , яке використовувалося з метою забезпечення належного рівня конфіденційності, ОСОБА_19 було вручено попередньо оглянуті та ідентифіковані грошові кошти в сумі 600 євро для їх використання в якості заздалегідь ідентифікованого засобу під час контролю за вчиненням злочину, про що складено відповідний протокол від 14.12.2018;
- під час зустрічі ОСОБА_15 з ОСОБА_75 , яка відбулася 14.12.2018 о 12 год. 48 хв. в приміщенні вбиральні на першому поверсі будівлі Турківського районного суду Львівської області, ОСОБА_15 одержав від ОСОБА_19 грошові кошти в сумі 600 євро. При цьому, вони домовилися, що решту всієї суми коштів, які просив надати ОСОБА_15 , а саме 400 євро, ОСОБА_19 повинен передати ОСОБА_15 у вівторок 18.12.2018 року близько 13 год.; 
- 18.12.2018 об 11 год. 15 хв. в приміщенні кімнати № НОМЕР_5 в готельному комплексі «Альтанка» за адресою: АДРЕСА_7 , яке використовувалося з метою забезпечення належного рівня конфіденційності, ОСОБА_19 було вручено попередньо оглянуті та ідентифіковані та помічені люмінесцентною речовиною за допомогою спец препарату «Промінь-1» грошові кошти в сумі 400 євро для їх використання в якості заздалегідь ідентифікованого засобу під час контролю за вчиненням злочину, про що складено відповідний протокол від 18.12.2018:
- ОСОБА_19 , на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_15 , 18.12.2018 о 12 год. 56 хв. прибув до Турківського районного суду Львівської області, де о 13 год. 21 хв. вони зустрілись. Через 2 хвилини між ними в приміщенні вбиральні на першому поверсі будівлі Турківського районного суду Львівської області відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_15 одержав від ОСОБА_19 ідентифікований засіб - грошові кошти в сумі 400 євро.
9. Протоколом про проведення НС(Р)Д - аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_15 від 26.12.2018 (т. 7 а.с. 117-123) зафіксовано зустріч ОСОБА_15 з ОСОБА_19 о 15 год. 00 хв. 11.12.2018 в приміщення вбиральні на першому поверсі будівлі Турківського районного суду. Під час розмови ОСОБА_19 повідомляє, що мама передала гроші, уточняє про тисячу євро і запитує коли зможе забрати свої права. У відповідь ОСОБА_15 каже, щоб той приходив на обід з грошима і тоді будуть говорити про права.
Також, у цьому протоколі міститься інформація про зустріч ОСОБА_15 та ОСОБА_19 , яка мала місце о 12:48 14.12.2018 в приміщенні вбиральні на першому поверсі Турківського районного суду. Під час розмови ОСОБА_19 повідомляє, що приніс шістсот, а у вівторок донесе, бо чотириста вимушений був віддати за будівельні матеріали, цікавиться коли можна буде забрати права. ОСОБА_15 запитує за що той віддав комусь 400 євро, потім каже, щоб приходив у вівторок і будуть говорити, щоб приходив на обід, раніше не приходив. О 12:49:25 ОСОБА_15 одержує від ОСОБА_19 аркуші, що схожі на купюри грошових коштів, а о 12:50 вони розходяться.
В протоколі також міститься інформація про зустріч, яка відбулась о 13:23 18.12.2018 в приміщенні вбиральні на першому поверсі будівлі Турківського районного суду Львівської області, в ході якої о 13:24:18 ОСОБА_15 одержує від ОСОБА_19 аркуші, схожі на купюри грошових коштів. Між ними відбувається розмова такого змісту, де М1 - ОСОБА_15 , М2 - ОСОБА_19 :
M2 - Короче, я приніс чотириста. Яка доля моїх правів? 
M1 - Я тобі віддам. 
M2 - (кілька слів нерозбірливо) на руках. Мама видзвонює, (1 сл. нерозбірливо) видзвонює. 
M1 - (кілька слів нерозбірливо) прийшов. 
M2 - А коли? 
M1 - На слідующий тиждень. 
M2 - На слідующий тиждень до Вас прийти? 
M1 - Таа. То-то зараз вихідні всьо. Зараз цей і там походу субота, неділя, понеділок, вівторок - всьо вихідні, на середу. 
M2 - Ну а думаєте, шось вийде? 
М1 - Я тобі кажу, мені треба з ними зараз, во видиш. 
M2 - То для мене троха троха не малі гроші, треба відробляти. 
M1 - Я тобі вірю, я тобі, шо винуватий, шо тебе, нецензурний вислів (далі -НЦВ), на відео всюди знімають, як ти їздиш п`яний, НЦВ, НЦВ ти тоже, НЦВ. Ти розумієш, ти постійний мій клієнт. (1 сл. нерозбірливо) на тебе такі злі, НЦВ, і ходять там НЦВ тим прокурорам, що я тебе прикриваю, НЦВ, розумієш. Отак, щоб ти розумів. Короче, там в понеділок - вівторок вихідний, в середу прийдеш. 
M2 - Добре. 
М1 - Під обід, (кілька слів нерозбірливо).
M2 - Та й … (М.2 розмовляє по телефону). Ало, прівєт. Я знаю, давай я тобі передзвоню, трошки зайнятий. Чекай пару мінут. Добре (розмова по телефону закінчилась). Слухайте, я хотів перепитати, а на слідующий тиждень коли прийти? 
М1 - В середу 
M2 - Поняв. На яку годину? 
М1 - Першу. 
M2 - Добре. 
У судовому засіданні 06.08.2021 було проведено дослідження відео та аудіозапису (додаток до протоколу НСРД від 26.12.2018 аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_15 № 14/202975), який міститься на карті пам`яті micro SD 16 Gb № 14/191/12-2190 та диску DVD-R № 14/191/12-2189, а саме аудіозаписи та відеозаписи за 18.12.2018, де зафіксовано, що ОСОБА_15 говорив пошепки та частину слів важко розібрати, при цьому частина розмови співпадає з протоколом НСРД. Також, фрагментарно відтворено файл № 2, який знімався іншою камерою. На запису видно обличчя ОСОБА_15 та те, як ОСОБА_19 витягує щось з кишені та передає ОСОБА_15 , говорячи при цьому фразу: «я приніс 600».
10. З висновку експерта від 14.02.2019 №14/5 за результатами проведення криміналістичної експертизи матеріалів, речовин та виробів (т. 8 а.с. 8-19), слідує таке:
1. На наданих на дослідження грошових купюрах (об`єкти №№ 9.1-9.10) а саме на 1 купюрі номіналом 100 євро із серією та номером Х15076538255, на купюрах номіналом по 50 євро із серіями та номерами SD8201514386, PB5174600263, SA5188778492, RB2665649219 та на п`яти купюрах номіналом по 20 євро із серіями та номерами VA2741252411, VA 2715252581, RA3767794215, VA 2715252536, VA 2715252545, а також на наданому на дослідження паперовому конверті (об`єкт №4) виявлено сліди (нашарування) люмінесцентної спеціальної хімічної речовини.
2. На наданих на дослідження паперових фільтрах зі змивами з рук ОСОБА_15 (об`єкти №№ 1,2) та рукавичках, які були використані при здійсненні змивів (об`єкти №№5,6) слідів (нашарувань) спеціальної хімічної речовини не виявлено.
3. На наданих на дослідження паперовому фільтрі зі змивами, здійсненими у вбиральні (туалеті) (об`єкт №3) та на рукавичках, які були використані при здійснення змивів у вбиральні (туалеті) (об`єкт №7), виявлено сліди (нашарування) люмінесцентної спеціальної хімічної речовини. 
4. Люмінесцентні спеціальні хімічні речовини, виявлені на грошових кошових купюрах (об`єкти № 9.1-9-10), на паперовому конверті (об`єкт № 4) на паперовому фільтрі зі змивами, здійсненими у вбиральні (туалеті) (об`єкт № 3) та на рукавичках, які були використані при здійснені змивів у вбиральні (туалеті) (об`єкт № 7) за дослідженими фізико-хімічними властивостями однакові між собою та однакові з люмінесцентною спеціальною хімічною речовиною спеціального препарату під назвою «Промінь-1», зразок якого надано на дослідження на паперових фільтрах (об`єкт № 10), тобто вищевказані речовини мають спільну родову належність.
Свідка ОСОБА_42 було допитано за клопотанням сторони захисту. Під час допиту свідок повідомив, що їхав автомобілем свого батька разом з товаришем ОСОБА_76 до Турки. Їх зупинили на дорозі, не пам`ятає точно де, десь біля суду, і запитали чи не хоче він бути свідком, на що він погодився. Деталей повідомити не може, оскільки минув значний час, пам`ятає як вилучались кошти у ОСОБА_77 , при цьому освітлювали якимось приладом руки. Також, він їздив з суду до лікарні, оскільки ОСОБА_78 стало зле. Всі дії закінчились вночі. Чи були під час цих дій присутні адвокати не може точно сказати, бо було багато людей в приміщенні суду. Пам`ятає, що підписував протоколи, що речі пакувались в пакети з номерами і теж підписувались. В протоколі ідентифікації грошових коштів від 14.12.2018 підпис його, але як це відбувалось, точно не пам`ятає. Щось таке було, що описувались номера коштів, але це було не в суді. У суді безпосередньо вилучались кошти з кишені піджака судді.
Кримінальне провадження №52019000000001072 від 02.12.2019
Згідно з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_15 , перебуваючи на посаді судді, повторно висловив прохання надати неправомірну вигоду та одержав від ОСОБА_21 грошові кошти в сумі 500 доларів США, як неправомірну вигоду за закриття справи про вчинене ОСОБА_20 адміністративне правопорушення.
Вчинення обвинуваченим зазначених дій доводиться сукупністю доказів сторони обвинувачення, зокрема показаннями свідків, документами та речовими доказами.
1. 29.11.2029 в с. Явора Турківського району Львівської області детектив Національного бюро ОСОБА_79 склав протокол про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, за змістом якого ОСОБА_20 усно повідомив про те, що 25.11.2019 суддя Турківського районного суду ОСОБА_15 висловив вимогу про надання йому грошей в сумі 500 доларів США за закриття адмінсправи відносно ОСОБА_20 за ч.1 ст.164 КУпАП (т. 11 а.с. 162-164). В протоколі зазначено, що ОСОБА_20 попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України.
2. У протоколі огляду від 11.12.2019 (т. 11 а.с. 191-197), проведеного старшим детективом Національного бюро ОСОБА_80 , зазначено, що в браузері Mozilla Firefox виконано пошук на сайті Турківського районного суду Львівської області та виявлено інформацію про призначення в суді на 11:30 25.11.2019 справи про адміністративне правопорушення № 458/867/19 стосовно ОСОБА_20 про порушення правил господарської діяльності, склад суду: суддя ОСОБА_15 .
3. Протоколом огляду та вручення грошових коштів від 03.01.2020 (т. 11 а.с. 223-228), складеним в с. Верхнє Висоцьке Турківського району Львівської області старшим детективом Національного бюро ОСОБА_80 та детективом Національного бюро ОСОБА_81 , зафіксовано вручення ОСОБА_21 грошових коштів в розмірі 500 доларів США для подальшої передачі судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 , а саме п`ять купюр номіналом 100 доларів США, з серіями та номерами: МВ 05966874 S, МВ 05966871 S, МВ 05966868 S, МВ 059668666 S, МВ 05966867 S. Зазначено, що ці кошти отримані з Управління бухгалтерського обліку та звітності НАБУ. За допомогою копіювального апарату EPSON L 355 зроблено фотокопії цих купюр. Після роздрукування номінали, номери та серії купюр завірені ОСОБА_21 та перераховані. Після проведення огляду ці грошові кошти вручені ОСОБА_21 для подальшої передачі судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 . Після вручення грошових коштів ОСОБА_21 попереджено про недопустимість провокації вимагання грошових коштів. 
4. У протоколі додаткового огляду та вручення грошових коштів від 14.01.2020 (т. 11 а.с. 229-233) зафіксовано, що ОСОБА_21 розповів, що цього дня він передав судді Турківського районного суду ОСОБА_15 200 доларів СІЛА, а саме дві купюри по 100 доларів США, які є частиною з коштів в сумі 500 доларів США, які були йому вручені детективами Національного бюро, відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 03.01.2020. Після чого, ОСОБА_21 дістав із сумки 300 доларів США (3 купюри по 100 доларів США) з номерами МВ05966874 S, МВ05966871 S, МВ05966866 S. Шляхом співставлення наявних у ОСОБА_21 грошових коштів з грошовими коштами, які були йому передані 03.01.2020 працівниками Національного бюро встановлено, що ОСОБА_82 передав судді Турківського районного суду ОСОБА_15 дві купюри по 100 доларів США з номерами МВ 05966868 S, МВ 05966867 S. Після копіювання купюр, які залишились у ОСОБА_21 , номінали, номери та серії купюр звірені ОСОБА_21 , перераховані та повернуті ОСОБА_21 для подальшої передачі судді ОСОБА_15 . Після повернення грошових коштів ОСОБА_21 його попереджено про недопустимість провокації вимагання грошових коштів. 
4. Відповідно до змісту протоколу від 24.01.2020 (т. 11 а.с. 241-250), складеного старшим детективом ОСОБА_83 , під час проведення обшуку в будівлі Турківського районного суду Львівської області в підсобному приміщенні, що знаходиться зліва по коридору, під дерев`яною тумбочкою було виявлено та вилучено 300 доларів США - три купюри номіналом по 100 доларів США з номерами та серіями: МВ 05966874 S, MB 05966871 S, MB 05966866 S. За результатом звіряння відшуканих купюр встановлено, шо номери та серія цих купюр відповідають номерам та серіям купюр, зазначених в протоколі вручення грошових коштів. У подальшому, в підсобному приміщенні Турківського районного суду в іншій дерев`яній тумбочці було виявлено та вилучено чорний поліетиленовий пакет в якому містилось 2 купюри номіналом по 100 доларів США з номерами та серіями: МВ 05966868 S та MB 05966867 S. Ці купюри пред`явлені понятим та учасникам слідчої дії та звірені з серіями номерами купюр, зазначеними в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17.01.2020. За результатами звіряння встановлено, що номера та серії купюр відповідають номерам та серіям купюр, зазначеним в ухвалі слідчого судді. Також, в пакеті чорного кольору містились білий поліетиленовий пакет, друкована паперова продукція (ікони, календарі). Далі, в приміщенні котельні суду в дерев`яній тумбочці було виявлено чорний поліетиленовий кульок, в ході розкриття якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1 100 доларів США, а саме 11 купюр по 100 доларів США, серії та номера яких зазначено в протоколі. У приміщенні заступника керівника апарату Турківського районного суду ОСОБА_22 було виявлено та вилучено: лист територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області № 02-2286/19 від 04.12.2019 на 1-му аркуші з доданими матеріалами на 6-ти аркушах, наказ № 36/06 від 11.1 1.2019 року на 10-му аркуші; наказ № 01/06 від 09.01.2020 року на 1-му аркуші. З приміщення серверної кімнати (бібліотеки), яка знаходиться не першому поверсі будівлі суду, було вилучено відеореєстратор HIKVISION model DS-7608NLQ1 serial № С58592635, на якому згідно з пояснень працівників суду міститься відеозапис з приміщень Турківського районного суду. В службовому кабінеті судді Турківського районного суду, який знаходиться на другому поверсі адміністративної будівлі суду, в сейфі було виявлено та вилучено справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_20 (номер провадження № 3/458180012019, номер справи 458/867/19. Також, з кабінету судді ОСОБА_15 було вилучено жорсткий диск SEAGATE s\n Z2AFJX7K ST500DM002. Крім того, з шафи в коридорі на другому поверсі будівлі було відшукано 50 євро різними купюрами, які містились в паперовій коробці.
У протоколі обшуку зазначено про понятих ( ОСОБА_84 та ОСОБА_85 ) та інших осіб, які брали участь під час його проведення, серед яких керівник апарату суду ОСОБА_26 , заступник керівника апарату суду ОСОБА_22 , суддя ОСОБА_15 та його адвокат ОСОБА_17 .
Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису цієї слідчої дії (05.07.2022, 19.07.2022, 26.07.2022, 16.08.2022, 20.09.2022, 08.11.2022, 15.11.2022, 13.12.2022, 31.01.2023, 21.02.2023) встановлено її відповідність обставинам, зазначеним в протоколі.
5. У протоколі огляду від 25.01.2020 (т. 12 а.с. 204-224), який складений старшим детективом ОСОБА_83 , міститься інформація про огляд частини речей та документів, що були вилучені 24.10.2020 в ході проведення обшуку в приміщенні Турківського районного суду. У цьому протоколі зафіксовано огляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП стосовно ОСОБА_20 : титульної сторінки справи; протоколу про адміністративне правопорушення № 002684 від 25.10.2019, в якому зазначено, що 25.10.2019 о 14:00 в с. Либохора ОСОБА_20 здійснював господарську діяльність на своєму лісницькому об`єкті без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на проведення певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП; рапорт ДОП Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_86 від 25.10.2019; пояснення ОСОБА_87 ; фото-таблиці; протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2019; повістка про виклик до суду в справі про адміністративне правопорушення від 30.10.2019, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_20 викликано як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності на 09:10 08.11.2019; роздруківка відстеження трек-номерів, де міститься інформація про вручення відправлення 02.11.2019; повістка про виклик до суду в справі про адміністративне правопорушення від 15.11.2019, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_20 викликано як особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, на 11:30 25.11.2019; рекомендоване повідомлення про вручення відправлення 02.11.2019 із зазначенням в графі «Розписка про одержання» - Рошко; рекомендоване повідомлення про вручення відправлення 21.11.2019 з позначкою вручено особисто із зазначенням в графі «Розписка про одержання» - Рошко; довідковий лист до справи.
6. Голова Львівського апеляційного суду ОСОБА_88 у листі № 01.16/2/2020 від 30.01.2020 на запит детектива від 28.01.2020 повідомив, що за період 2019 - 2020 років на розгляд Львівського апеляційного суду надійшло 27 подань місцевих судів міста Львова та Львівської області, в тому числі одне подання з Турківського районного суду Львівської області, у справах про адміністративні правопорушення про направлення таких справ за підсудністю до іншого суду, які були задоволені. Також, надано копію постанови Львівського апеляційного суду за результатами розгляду подання Турківського районного суду Львівської області про направлення справи № 458/853/19 стосовно ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП до Самбірського міськрайонного суду Львівської області (т. 13 а.с. 18-19).
7. У листі керівника апарату Турківського районного суду ОСОБА_26 № 01-09/14/2020 від 25.02.2020 (т. 13 а.с. 22-39) на запит детектива від 24.02.2020 повідомлено, що всі справи про адміністративні правопорушення, які надійшли до суду після 21.11.2019 (дати відсторонення ОСОБА_15 від здійснення правосуддя), були надіслані до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності, в тому числі і справа стосовно ОСОБА_20 за ч. 1 ст. 164 КУпАП (25.02.2020).
8. Державне підприємство «Інформаційні судові системи» за № 1135/4/14-20-20 від 27.02.2020 (т. 13 а.с. 43-45) на запит детектива надало інформацію про дії, вчинені користувачами та адміністраторами в справі № 458/867/19 (стосовно ОСОБА_20 ). Так, користувачем ОСОБА_89 08.11.2019 було створено документ Постанова в статусі «чернетка», який 11.01.2020 був видалений цим користувачем. 11.01.2020 користувачем ОСОБА_90 було створено документ Постанова в статусі «чернетка».
9. Турківським районним судом Львівської області за № 01-09/18/2020 від 03.03.2020 (т. 13 а.с. 48-50) було надіслано роздруковані з автоматизованої системи документообігу суду у справі № 458/867/19 стосовно ОСОБА_20 : видалену 11.01.2020 чернетку постанови, внесену до бази автоматизованої системи документообігу суду 08.11.2019 користувачем ОСОБА_90 ; чернетку постанови, внесену 11.01.2020 до бази користувачем ОСОБА_91 . В обох проектах постанови ОСОБА_20 визнавався винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 без конфіскації виготовленої продукції.
10. У протоколі огляду від 20.02.2020 (т. 13 а.с. 88-106), проведеного за участю: спеціаліста в сфері інформаційних технологій старшого детектива відділу детективів кримінальної лабораторії Управління аналітики та обробки інформації ОСОБА_92 , зафіксовано проведення огляду відеореєстратора Hikvision DS- 7608NI-Q1 s/n «С58592635», який був вилучений 24.01.2020 під час проведення обшуку в Турківському районному суді Львівської області. Згідно протоколу, 14.01.2020 о 12:46:07 до приміщення Турківського районного суду Львівської області зайшов ОСОБА_21 , о 12:50:39 зафіксовано перебування ОСОБА_21 та ОСОБА_15 на другому поверсі приміщення суду, о 12:50:42 зафіксовано, як ОСОБА_21 заходить до кабінету вслід за ОСОБА_15 , о 12:52:33 зафіксовано як ОСОБА_15 та ОСОБА_21 виходять до кабінету та прямують в напрямку сходової клітки, о 12:54:03 ОСОБА_21 спустився по сходах з другого поверху, о 12:54:17 зафіксовано як ОСОБА_15 спускається по сходах з другого поверху, а ОСОБА_21 очікує його на першому поверсі приміщення суду, о 12:54:19 зафіксовано ОСОБА_21 та ОСОБА_15 на першому поверсі приміщення суду, о 12:54:23 зафіксовано як ОСОБА_15 зайшов в коридор за кабінетом керівника апарату суду, а ОСОБА_21 прямує слідом за ним, о 12:54:39 зафіксовано як ОСОБА_21 заходить в коридор за кабінетом керівника апарату суду, о 12:55:32 ОСОБА_21 та ОСОБА_15 виходять з коридору за кабінетом керівника апарату суду, 12:55:35 зафіксовано як ОСОБА_21 та ОСОБА_15 ідуть по коридору першого поверху приміщення суду, 12:55:38 зафіксовано як ОСОБА_15 піднімається на другий поверх будівлі суду, а ОСОБА_21 перебуває на першому поверсі, о 12:58:49 зафіксовано як ОСОБА_21 та ОСОБА_15 виходять з приміщення Турківського районного суду. 
21.01.2020 о 09:50:01 зафіксовано як ОСОБА_21 заходить в приміщення Турківського районного суду, о 09:50:11 ОСОБА_21 піднімається по сходах на другий поверх суду, 09:56:11 зафіксовано як ОСОБА_21 та ОСОБА_15 перебувають на другому поверсі Турківського районного суду, 09:56:36 зафіксовано як ОСОБА_21 спускається по сходах з другого поверху приміщення суду, 09:56:55 зафіксовано як ОСОБА_15 спускається з другого поверху приміщення суду, а ОСОБА_21 перебуває на першому поверсі, 09:56:58 зафіксовано як ОСОБА_15 та ОСОБА_21 прямують до коридору за кабінетом керівника апарату Турківського районного суду, 09:57:00 зафіксовано як ОСОБА_15 заходить до коридору за кабінетом керівника апарату Турківського районного суду, а ОСОБА_21 слідує за ним. 
09:58:15 зафіксовано як ОСОБА_21 заходить до коридору за кабінетом керівника апарату Турківського районного суду, 09:59:05 зафіксовано як ОСОБА_21 виходить з коридору за кабінетом керівника апарату суду, 09:59:10 зафіксовано як ОСОБА_21 виходить з приміщення суду, 09:59:20 зафіксовано як ОСОБА_15 виходить з коридору за кабінетом керівника апарату. 
23.01.2020 о 09:21:30 зафіксовано як ОСОБА_21 заходить в приміщення Турківського районного суду, 09:21:39 зафіксовано як ОСОБА_21 піднімається по сходах на другий поверх приміщення суду, 09:29:23 зафіксовано як ОСОБА_15 та ОСОБА_21 спускаються з другого поверху приміщення Турківського районного суду, 09:29:28 зафіксовано як ОСОБА_15 виходить з приміщення Турківського районного суду, а ОСОБА_21 слідує за ним, 09:29:31 зафіксовано як ОСОБА_21 виходить з приміщення Турківського районного суду.
У судовому засіданні 28.11.2023 було досліджено речовий доказ - відеореєстратор Hikvision DS-7608NI-Q1 s/n «С58592635» та переглянуто інформацію про 8 камер спостереження, інформація, з яких зберігається на накопичувачі. Відеозаписи було відтворено фрагментами, їх зміст відповідає протоколу огляду. 
11. Відповідно до висновку експерта №2623/2624 від 29.04.2020 (т. 13 а.с. 166-172) за результатами проведення дактилоскопічної експертизи предметів, які були вилучені 24.01.2020 під час обшуку приміщення Турківського районного суду, на зовнішніх та внутрішніх поверхнях полімерного пакета чорного кольору з написом «BMW SUPER BAG», в якому були грошові кошти в сумі 200 доларів США, - слідів папілярних ліній рук при застосуванні оптичних, фізичних та фізико-хімічного методів не виявлено; на зовнішніх та внутрішніх поверхнях полімерного пакета чорного кольору, в якому були грошові кошти в сумі 1 100 доларів США та 400 євро, - слідів папілярних ліній рук при застосуванні оптичних, фізичного та фізико-хімічного методів не виявлено. 
13. Відповідно до висновку експерта № 2622 від 07.05.2020 (т. 13 а.с. 174-201) за результатами проведення судово-дактилоскопічної експертизи предметів, які були вилучені 24.01.2020 в ході обшуку приміщення Турківського районного суду, на зовнішніх поверхнях представленого на дослідження полімерного пакета білого кольору при застосуванні фізичного методу виявлено численні сліди папілярних ліній руки / рук, кожний з яких для ідентифікації за ним особи непридатний; на поверхнях представленого на дослідження церковного календаря на 2011 рік - при застосуванні фізичного та хімічного методів виявлено 18 слідів папілярних ліній руки/рук, кожний з яких для ідентифікації за ним особи непридатний; на поверхні лицевої сторони представленого на дослідження буклета із зображенням Св. Рівноапостольної ОСОБА_93 - при застосуванні фізичного методу виявлено один слід папілярних ліній руки, який для ідентифікації за ним особи непридатний; на поверхні зворотної сторони представленої на дослідження пам`ятної іконки із зображенням Чудотворної ікони Матері Божої Чернівецької - при застосуванні фізичного та хімічного методів виявлено 4 сліди папілярних ліній руки/рук, кожний з яких для ідентифікації за ним особи непридатний; на зовнішній поверхні зворотної сторони представленого на дослідження полімерного сейф-пакета, в якому знаходиться ікона Миколая Чудотворця - при застосуванні фізичного методу виявлено 3 сліди папілярних ліній руки / рук, кожний з яких для ідентифікації за ним особи непридатний; на поверхнях представлених на дослідження ікони з фотозображенням Святого Сімейства, церковного календаря на 2017 рік, буклета із зображенням ікони Божої Матері, іконки з фотозображенням Святого Сімейства, фрагмента паперу білого кольору, пам`ятної іконки із зображенням Чудотворної ікони Матері Божої Чернівецької та пам`ятної іконки із зображенням Буцнівської Чудотворної ікони Божої Матері - слідів папілярних ліній рук при застосуванні оптичних, фізичного та хімічного методів не виявлено.
14. За змістом протоколу від 17.04.2020 (т. 14 а.с. 25-34) за участю спеціаліста ОСОБА_94 детективом було оглянуто дані на оптичних дисках, що були отримані в ході тимчасового доступу до речей та документів від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна», із застосуванням системи аналізу телекомунікаційних і геопросторових даних, побудованої на базі Ockham Solutions Mercure V4 (інструмент для аналізу телекомунікаційних даних, призначений для розслідування злочинів). Проведеним оглядом з`єднань абонентських номерів мобільного зв`язку НОМЕР_6 та НОМЕР_7 встановлено, що 02.03.2020 в період з 08:59:17 по 23:08:03 споживач телекомунікаційних послуг із вищевказаними абонентськими номерами ( ОСОБА_15 ) перебував в зоні дії базових станцій операторів телекомунікації під час здійснення з`єднань: Львівська область, м. Турка, вул. Поляна, 110 та площа Ринок 27, вежа кррт. Також, встановлено наявність з`єднань між абонентами: НОМЕР_4 ( ОСОБА_22 ), НОМЕР_3 ( ОСОБА_95 ) та НОМЕР_8 ( ОСОБА_26 ) з абонентом НОМЕР_2 ( ОСОБА_21 ) в дати: 26.11.2019, 27.11.2019, 28.11.2019, 29.11.2019, 02.12.2019, 03.12.2019, 30.12.2019, 21.01.2020. Оглядом з`єднань абонентських номерів мобільного зв`язку: НОМЕР_6 ; НОМЕР_9 ( ОСОБА_15 ) встановлено, що споживач телекомунікаційних послуг із вищевказаними абонентськими номерами не здійснював з`єднань із абонентським номером НОМЕР_10 ( ОСОБА_21 ).
15. У протоколі про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контролю за вчиненням злочину від 11.02.2020 (т.14 а.с. 52-54) зафіксовано, що 23.12.2019 в період часу з 09:12 ОСОБА_15 , перебуваючи біля приміщення Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Турка, вул. Молодіжна, 23, зустрівши ОСОБА_21 , запитав чому ОСОБА_20 не заходить до нього з метою вирішення питання у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення. В подальшому, 23.12.2019 в період часу з 12:24 до 12:32 ОСОБА_21 та ОСОБА_20 зустрілися в приміщенні Турківського районного суду Львівської області із суддею ОСОБА_15 , який висловив своє невдоволення з приводу того, що ОСОБА_20 протягом тривалого часу не заходить до нього з метою вирішення питання щодо справи про вчинення адміністративного правопорушення. О 12:32 ОСОБА_15 сказав ОСОБА_20 , щоб останній вийшов з кабінету, а коли в кабінеті залишилися ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , ОСОБА_15 сказав перейти з ним в інший кабінет, де висловив прохання надати йому грошові кошти в розмірі 500 доларів США до кінця тижня за вирішення питання у справі про адміністративне правопорушення. 30.12.2019 біля об 11:57 ОСОБА_15 , вживаючи заходи щодо конспірації, з метою недопущення викриття його правоохоронними органами, взяв мобільний телефон заступника керівника апарату Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_22 та з її мобільного телефону з номером НОМЕР_4 зателефонував ОСОБА_21 на його номер НОМЕР_2 та в завуальованій формі запитав чому ОСОБА_20 не передає йому раніше обумовлену суму коштів в розмірі 500 доларів США та запевнив ОСОБА_21 , що у разі передачі йому вказаної суми грошових коштів, вирішить питання щодо непритягнення ОСОБА_20 до адміністративної відповідальності, на що ОСОБА_21 відповів ОСОБА_15 , що передасть його прохання ОСОБА_20 .
Далі, 03.01.2020 в період часу з 09:37 до 09:56 детективами НАБ України ОСОБА_21 вручено заздалегідь ідентифіковані засоби - грошові кошти на загальну суму 500 доларів США, а саме 5 купюр, номіналом по 100 доларів США з серіями та номерами: МВ 05966874 S; MB 05966871 S; MB 05966868 S; MB 05966866 S; MB 05966867 S. 
14.01.2020 в період 12:52 до 12:57 ОСОБА_21 , перебуваючи в приміщенні Турківського районного суду Львівської області повідомив ОСОБА_15 , що він приніс від ОСОБА_20 частину раніше обумовленої суми грошових коштів в сумі 200 доларів США, на що ОСОБА_15 запитав де решта суми, на що ОСОБА_21 відповів, що решту суми ОСОБА_20 передасть пізніше. В подальшому, ОСОБА_15 сказав ОСОБА_21 слідувати за ним до підсобного приміщення на першому поверсі адміністративної будівлі суду, де отримав від ОСОБА_96 частину раніше обумовленої суми грошових коштів в розмірі 200 доларів США та наголосив на необхідності передачі ОСОБА_20 решти суми коштів в розмірі 300 доларів США.
21.01.2020 в період з 09:50 до 09:59 ОСОБА_21 , перебуваючи в приміщенні Турківського районного суду Львівської області, повідомив ОСОБА_15 , що він приніс від ОСОБА_20 решту раніше обумовленої суми грошових коштів в сумі 300 доларів США. Після цього ОСОБА_15 сказав ОСОБА_21 спуститись до підсобного приміщення на першому поверсі адміністративної будівлі суду де о 09:59 отримав від ОСОБА_96 грошові кошти в розмірі 300 доларів США. Після передачі другої частини грошових коштів, перебуваючи у барі у м. Турка, 21.01.2020 об 11:46 ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_21 , що зможе надати документ у справі ОСОБА_20 коли мине три місяці. 
23.01.2020 в період з 09:29 до 09:31 ОСОБА_15 , перебуваючи біля входу в приміщення Турківського районного суду Львівської області, повідомив ОСОБА_21 , що він не може визнати ОСОБА_20 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки той визнав вину та підписав відповідні документи, але ОСОБА_20 уникне адміністративної відповідальності, для чого потрібно дочекатись спливу 3-х місячного строку. 
24.01.2020 в ході проведення обшуку в період з 09:05 до 23:24 в підсобному приміщенні на першому поверсі адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області було виявлено та вилучено кошти в сумі 500 доларів США, які були ідентифіковані як перша та друга частина коштів, які ОСОБА_21 передав ОСОБА_15 , а саме: 5 купюр, номіналом по 100 доларів США з серіями та номерами: MB 05966874 S; MB 05966871 S; MB 05966868 S; MB 05966866 S; MB 05966867 S.
16. У протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю від 27.12.2019 (т. 14 а.с. 55-62) зафіксовано зміст розмови, яка відбулась 23.12.2019 зранку між ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , в ході якої ОСОБА_15 висловлював невдоволення тим, що ОСОБА_20 не приходить до нього.
Також, зафіксовано зміст розмови, яка відбулась 23.12.2019 в приміщенні суду за участю ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 . В ході розмови ОСОБА_15 розповідав про справу, на прохання ОСОБА_20 дати малий штраф казав, що той сам винен, що підписав документи, що він має виконувати закон, який приймає Верховна Рада. Потім, коли ОСОБА_20 пішов, ОСОБА_15 сказав на запитання ОСОБА_21 «кажіть кілько, договоріться бо то..» та «кажіть кілько він має нести?», що він «вже говорив і казав», що сума штрафу 18 тисяч і обов`язкова конфіскація, що «він договорився з куратором 500, то половина від того, а сама пилорама скільки коштує, а штраф коштує більше, конфіскація пилорами, а де ліс той…», і що має принести до кінця тижня. Під час розмови, яка продовжилась в кафе, ОСОБА_15 попросив номер телефона в ОСОБА_21 .
У протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме аудіо- відеоконтролю особи ОСОБА_15 від 28.01.2020 (т. 14 а.с. 84-88) зафіксовано розмову між ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , яка відбулась 14.01.2020 в приміщенні Турківського районного суду Львівської області, а в подальшому в кафе «Турківчанка»:
ОСОБА_21 - Був в ОСОБА_97 Там нікого нема?
ОСОБА_15 - В якого 
ОСОБА_98 - Ну та Рошка.
ОСОБА_15 - У кого, кого?
ОСОБА_21 - ОСОБА_99 .
ОСОБА_15 - Ага, ага. Ну-ну-ну.
ОСОБА_21 - Там він шось то ...
ОСОБА_15 - Ну а де то це є?
ОСОБА_21 - Передав двісті. А казав ...
ОСОБА_15 (шепоче)- А де решта?
ОСОБА_21 - Та каже після свят відвезу ше дошки на мадяри і решту віддам.
ОСОБА_15 - Ну я розумію, ОСОБА_100 , ну аби то не було потому...
ОСОБА_21 - Ні, ні, ні. Ну та я Вам так кажу.
ОСОБА_15 довіряю як...
ОСОБА_21 - Ну та я Вам так кажу як є, як він казав.
ОСОБА_15 - Я зрозумів. А Ви сі спішите?
…
ОСОБА_21 - Ну а з тим папіром як буде?
ОСОБА_15 буде. Ну.
ОСОБА_21 - Він каже я дам...
ОСОБА_15 (перебиває) - Зара поговоримо. Всьо.
ОСОБА_15 - Ви йдіть на низ туда як на перший поверх, я зараз туда підійду.
ОСОБА_21 - Добре, добре
Після цього ОСОБА_21 спускається на перший поверх будівлі суду та чекає на ОСОБА_15 . О 12:56:48 підходить ОСОБА_15 і ОСОБА_21 проходить за ним в підсобне приміщення, де відбулась розмова:
« ОСОБА_21 - Сюда? Ну, ту якесь світло є?
ОСОБА_15 цей
ОСОБА_21 
(чути звук відкриття защібки та шелест паперу)
ОСОБА_21 - Де то класти? Бо я не вижу.
ОСОБА_15 (шепоче) -Туда во.
ОСОБА_21 - Де, де, де, де? Ага».
О 12:57:56 ОСОБА_15 та ОСОБА_21 виходять з підсобного приміщення.
Після цього в кафе «Турчанка» між ними відбулась ромова:
ОСОБА_21 - ОСОБА_101 , а Ви мені якийсь папір дасьте, аби я з тим баламутом не мав коломийки.
ОСОБА_15 - Нє-нє-нє. ОСОБА_102 всьо буде чікі, поки. Коли то буде - тоді й цей, та я казав ОСОБА_100 .
ОСОБА_21 - Ну то я не знаю коли. Я йому казав, то їдь зо мнов. А не хотів зо мнов їхати, каже до церкви йду. Баламут. То то мені, вер у мене... Ой. Біда та й годі, на тому світі.
…
ОСОБА_21 , не знаю чи то він до кінця тижня чи коли то там мені ту решту.
ОСОБА_15 - ОСОБА_103 , бо як то... то зразу.
ОСОБА_21 - Бо по телефону не будем.
ОСОБА_15 - Не, нє, нє. Канєшно.
ОСОБА_21 - Бо то всяке є.
У протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме аудіо-відеоконтролю особи ОСОБА_15 від 29.01.2020 (т. 14 а.с. 99-103), зафіксовано розмову між ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , яка відбулась 21.01.2020 в приміщенні Турківського районного суду Львівської області. 
О 09:58:38 ОСОБА_15 підійшов на першому поверсі приміщення суду до ОСОБА_21 та щось прошепотав, після чого той пройшов в підсобне приміщення. Чути звук відкриття защібки та шелест паперу.
ОСОБА_21 - Де? Тут? Ну бо я питаю.
ОСОБА_15 - (щось нерозбірливо шепоче)
ОСОБА_21 по 50 грам.
ОСОБА_15 - Тихо . Я Вас зараз цей. Зараз я вдіваюсь, я приїду.
ОСОБА_21 - Йдемо в Затишок .
ОСОБА_15 - Так, та.
ОСОБА_107 - Добре. 
ОСОБА_15 - Там поговоримо. 
ОСОБА_107 - Добре, там поговоримо
Після цього ОСОБА_21 вийшов з підсобного приміщення та із Турківського районного суду, пройшов вулицею та зайшов в приміщення кафе. Там замовляє спиртні напої і солодощі, о 10:25:30 до нього приєднався ОСОБА_15 , разом вживали спиртні напої і спілкувались на різні побутові теми.
10:26:09
ОСОБА_21 - Ти мені якісь папір даш? Документ?
ОСОБА_15 - Зараз. Зараз. На вулиці поговоримо. (Нерозбірливо шепоче).
ОСОБА_21 - Та ти не бійсі, тут нікого нема. Документ треба. Мені вчора каже..., я хочу спокійно спати... ще якісь поліцай ходи.... Не дає ми спокійно...
ОСОБА_15 - (шепоче) Тихо будьте.
ОСОБА_21 - Добре. Та я тобі кажу як є. Якісь, аби я йому віддав. І я тоже хочу спокійно спат.
…
« ОСОБА_21 - Ти мені хіба якісь документ..., бо він...
ОСОБА_15 - Та то... я. Я вам вірю.
ОСОБА_21 - Та слухай таке свято. Прийшло..., верло мені на стіл ті гроші. Та не бійсі..., вони не знають за що ми говоримо.
ОСОБА_15 - (шепоче) Тихо. 
…
« ОСОБА_21 - Ти мені зараз, чи пізніше даш?
ОСОБА_15 - ОСОБА_102 ! Щоб ви знали - три місяці має пройти. 
ОСОБА_21 - Поняв. Три місяці має пройти.
…
ОСОБА_21 - Документ повинен бути...
ОСОБА_15 вам сказав.
ОСОБА_21 Всьо , поняв, поняв - через три місяці.
ОСОБА_15 ! Ну ми ж друзі.
17. У протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме аудіо- відеоконтролю особи ОСОБА_15 від 29.01.2020 (т. 14 а.с.113-116) зафіксовано розмову між ОСОБА_21 та ОСОБА_15 , яка відбулась 23.01.2020 в приміщенні Турківського районного суду Львівської області, куди о 09:21:42 прийшов ОСОБА_21 
ОСОБА_21 - Та, той вчора до мене прийшов. І йой, начав крики на мене. Шо я маю з ним робити. Ви мені тото якесь... (нерозбірливо), ви казали, шо за три місяці рішення...
ОСОБА_15 - Так-так-та. Ну ходім на низ, бо я ще маю документи забрати. Ви йдіть на низ, я зараз прийду
…
ОСОБА_21 !
ОСОБА_15 - То за три місяці... Я вам тоді говорив... Ви...
Кречківський- А, я...
ОСОБА_15 - То за три місяці... мусить строк... (нерозбірливо). Він всьо підписав. Я ж його не можу виправдати. Він підписав, визнав свою вину, всьо підписав, шо він згідний, що в нього дійсно нема ні документів, ні на пилораму, ні на ліс, ні на що. То шо він говорить, шо він мав, то ... Я сказав, що буде то всьо... Ви як думаєте, шо я його тепер шо, зроблю невинуватим. Ви ж бачили фотографії, під чим сі підписав, ніяких зауважень, ні заперечень не написав. Всьо написав, шо він згідний, вину визнає. Та він сам собі смертний вирок...
ОСОБА_21 - То шо тепер треба три місяці чекати.
ОСОБА_15 - Так, чекати. Та.
ОСОБА_21 - Мать твоя радная. Він мене заїсть.
ОСОБА_15 - Та нич вам не..., ну... Він як хотів. Так, тоді йому треба було 34 тисячі штрафу платити, конфіскація пилорами, конфіскація всього...
ОСОБА_21 - Та він, чуєте. Десь був участковий там. А він вже думав, що приїхали по нього. Каже, слухай, каже - мені ноги...
ОСОБА_15 - Та, то до того немає ніякого відношення.
18. У протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 13.01.2020 (т. 14 а.с.133-138) зафіксовано зняття інформації по абонентському номеру НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_21 . 
Так, 30.12.2019 об 11:57:46 ОСОБА_113 відповів на вхідний дзвінок від абонента НОМЕР_4 ОСОБА_15 
ОСОБА_21 - Прівєт. Це хто це є? ОСОБА_114 ?
ОСОБА_15 - Так, так.
ОСОБА_21 , серйозно, не впізнав.
ОСОБА_15 , ну, що там з тим кумом?
ОСОБА_21 - Ну, що робити? Я не знаю. Він щось бурчить, що ви щось в інтернеті, що ви звільнені. Та й каже: «Я не знаю, що я маю робить».
ОСОБА_15 - (сміється).
ОСОБА_21 - Та я кажу: « ОСОБА_115 , то інтернет, то є інтернетом, а робота є робота».
ОСОБА_15 - Та причому то він таке, дурниці всякі городить?
ОСОБА_21 - Алло .
ОСОБА_15 - Ну, кажу, що він дурниці всякі городить та й (н/д)?
ОСОБА_21 - Так.
ОСОБА_15 - Та я вже скільки відкладаю його, цей-во, а він говорить щось так.
ОСОБА_21 - (переб.) Ясно. Ну, і що то я маю з ним робити, як?
ОСОБА_15 - Та тоді ходив, плакав. Все йо-йо-йо. Ви потом приходили. А тепер уже говорить зовсім інші дурниці якісь.
ОСОБА_21 - Добре. Я сьогодні йому зателефоную.
ОСОБА_15 - Так.
ОСОБА_21 що стало з тим рішенням? То відміниться чи як то має буть?
ОСОБА_15 - Та то ви перше з ним говоріть, що він цей-во. Ми, дивіться, уже тиждень пройшов з минулого тижня.
ОСОБА_21 - Добре. Я (н/д).
ОСОБА_15 він казав: «До кінця тижня буде-буде», так його і не було. Я його в очі не бачив.
ОСОБА_21 - Чуєте, я тоже ще то закрутив, а він тоже такий. Я з ним буду вот ото вихідні.
ОСОБА_15 - Що-що?
ОСОБА_117 на коли би? Я йому передзвоню. На коли би то можно під`їхати до вас?
ОСОБА_15 - Ну, та завтра б і під цей, під`їхали. Що ви? Скільки тягнути вже то? Вже Новий рік на носі.
ОСОБА_21 - Ні-ні, то кажіть на коли, бо я би був дзвонив, тиснув на нього.
ОСОБА_15 - Ну, то на завтра кажу, що, бо там вихідні вже дальше ідуть.
ОСОБА_21 - Алло .
ОСОБА_15 - Кажу, на завтра, бо там дальше вихідні ідуть же.
ОСОБА_21 - Завтра? А я на завтра не знаю, чи я зможу. Не знаю, що я (н/д).
…
ОСОБА_15 - Ну, то, короче, ви з ним говоріть. Хай би на завтра або на друге, крайнє, на друге число він скаже.
ОСОБА_21 - А-ну, я передзвоню.
…
ОСОБА_15 - Угу. Ну, короче, одним словом давайте говоріть з ним. Хай він мене, цей- во. Ну, безсовісний чоловік, пішов просто …
ОСОБА_21 - (переб.) Ну, добре, добре. Я постараюсь з ним. Або може навіть якою машиною під`їду, телефоном то що тут...
ОСОБА_15 - Та не, та ясне діло, що цей-во.
ОСОБА_21 - Ні, до нього. Та я вам тоді передзвоню на коли.
ОСОБА_15 - Добре , добре, ОСОБА_102 . Скажіть, він цей-во, хай дурницями не займається.
ОСОБА_21 - Добре, добре.
ОСОБА_15 - Дзвонив мені то обіцяв, що там добре, добре. А тепер вже все погано.
ОСОБА_21 , добре, я під`їду, бо то таке, не по телефону. Я з ним переговорю.
ОСОБА_15 - Я понял. ОСОБА_121 
…
ОСОБА_21 вам зателефоную, на який день.
ОСОБА_15 - Добре .
ОСОБА_21 - Добре.
ОСОБА_15 - Добро, добро. Ну, передзвоніть, що, до чого, щоб я вже знав.
ОСОБА_21 - Ну, добре. Я йому вже розтолкую, як, що, до чого.
ОСОБА_15 - Так, кажіть. Ну, то ти зрозумій одно, но ти ж все, я ж показував при вас. Що він дурне говорить?
ОСОБА_21 - Ну, але то-то, ОСОБА_102 , буде все добре?
ОСОБА_15 - Все буде. Ну, я вам сказав. Ви мене знаєте. Ну, я вас що? Колись обдурив?
ОСОБА_21 - Ну, все.
Також, в ході судового розгляду були допитані свідки за клопотанням сторін кримінального провадження. Свідок ОСОБА_21 не міг бути допитаним судом, оскільки він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про смерть від 23.02.2024.
Свідок ОСОБА_20 з боку обвинувачення під час допиту пояснив, що з ОСОБА_15 не був знайомим до подій справи. Він підприємець, в 2019 році займався обробкою деревини на пилорамі, на що мав документи. Адміністративний протокол не читав і не знає, що на нього написали поліцейські, але протокол він підписав. Потім цей протокол надійшов до суду. Далі надійшов лист з суду, його тоді не було вдома, бо лікувався в Полтаві, дружина отримала. Він попрохав свого бухгалтера ОСОБА_21 , щоб той пішов до Турківського суду. ОСОБА_21 не був у нього оформленим офіційно, вони були добрими знайомими і той допомагав вирішувати проблеми господарської діяльності. Справу мав розглядати суддя ОСОБА_15 . Потім йому ОСОБА_21 сказав дати 400-500 доларів, щоб нічого не було, тобто 500 доларів були для того, щоб він не поніс адміністративної відповідальності по протоколу і щоб не забрали пилораму. Після цього приїзжав до судді із ОСОБА_122 , один раз точно спілкувався в його кабінеті в суді, щодо другого разу не пам`ятає. ОСОБА_123 приніс документи по справі (з фотокартками), потім почались розмови щодо забирання пилорами, і що за кошти все анулюється, суддя питав чи є в нього долари. Він сказав судді, що має документи на пилораму, а також проблеми зі здоров`ям, що заплатить по протоколу (штраф), проте суддя так не хотів. Потім він вийшов, а ОСОБА_21 лишився з ОСОБА_32 . Про 500 доларів йому сказав ОСОБА_21 , особисто йому суддя ОСОБА_15 не висловлював прохання надати гроші. Він вирішив звернутись до правоохоронних органів, бо не мав таких грошей, а ОСОБА_21 знав таку поліцію та звернувся до них. Хто писав заяву точно не пам`ятає. І через іншу «міліцію» НАБУ знайшов кошти та дав ОСОБА_124 .
Свідок з боку обвинувачення ОСОБА_125 пояснив, що особисто з обвинуваченим ОСОБА_15 не знайомий. На той час був студентом, працював вантажником на замовленнях з перевезення. Того дня після доставлення замовлення повертались в м. Львів, або біля м. Турка або в самому місті їх зупинили працівники НАБУ та запросили бути понятими. Потім вони прибули до зали суду, їм оголосили, що справа відносно судді ОСОБА_15 , він зрозумів, що справа стосується хабара. Він з іншим понятим ОСОБА_126 ходили з працівниками, дивились за їх роботою, перевіряли купюри, які вони знайшли та підписували листи, куди потім вони їх складали. Протокол обшуку він перечитав повністю, зауваження до нього були відсутні, все відповідало дійсності. Суму грошових коштів точно не може сказати. Гроші були знайдені в кладовому приміщенні, були долари та євро, а також в котельні були знайдені. Чи пояснював ОСОБА_15 щось стосовно цих коштів не пам`ятає. Серії та номери купюр встановлювались під час обшуку, вони самі перевіряли серії та номери купюр чи сходяться вони з даними, які були написані на аркуші. Не пам`ятає точно що ще вилучалось, щось пов`язане з комп`ютером. В кабінеті Кріля грошей не було знайдено. Також, на запитання захисника ОСОБА_16 повідомив, що приблизно восени 2019 року притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України.
Свідок з боку обвинувачення ОСОБА_22 повідомила під час допиту, що працює в Турківському районному суді Львівської області помічником судді ОСОБА_127 . В 2018-2019 роках працювала на посаді заступника керівника апарату суду. ОСОБА_15 знає з 2005 року відколи прийшла на роботу в суд, стосунки з ним склались робочі. Вона користується мобільним телефоном з номерами НОМЕР_11 та НОМЕР_12 . Повідомила, що у грудні 2019 року її мобільним телефоном за номером НОМЕР_11 користувались чужі особи, зокрема користувався суддя ОСОБА_15 . Вона не могла відмовити, оскільки він голова суду, у нього були різні пояснення, зокрема, що відсутні кошти на телефоні або має якісь проблеми з власним телефоном, казав, що телефон потрібен для робочих дзвінків. Переважно вона набирала номер, оскільки її телефон мав блокування. ОСОБА_15 диктував номер, це був не один випадок і не тільки цей номер. Потім суддя виходив і говорив з її телефону, про що спілкувався і які були дзвінки вона не чула. Так було кілька разів, проте як часто ОСОБА_15 спілкувався з її телефону не може сказати. Також, свідку невідомо, кому телефонував ОСОБА_15 , оскільки тих людей вона не знає. Це були невідомі їй номери телефонів та особи. Ні ОСОБА_21 , ні його мобільний номер телефону НОМЕР_2 їй невідомі.
Свідок з боку обвинувачення ОСОБА_128 пояснила в суді, що готувала проект рішення за вказівкою судді, потім він підписував постанову. Суддя ОСОБА_15 був єдиним суддею в Турківському районному суді на той час. Зазначила, що суддя сказав готувати проект рішення про винуватість ОСОБА_20 та стягнення штрафу (постанову про накладення адміністративного стягнення), вона підготувала та віддала матеріали. На той час вона була додатковим помічником судді ОСОБА_15 , не основним. Помічник підпорядкований судді та дотримується його вказівок, відтак як суддя сказав, так вона і написала. Вона внесла проект постанови до автоматизованої системи в статусі «чернетка» в кінці 2019 року, хто міг крім неї вносити коригування їй невідомо. Зазвичай, поки проект рішення не підписаний, то він не висвітлюється. Суддя корегує як йому потрібно, підписує і тоді вже висвітлюється постанова. Коли постанова підписана, то свідок не могла внести зміни до неї. Цей проект перебував у системі до початку 2020 року. У 2020 році вона видалила постанову з системи, оскільки відповідно до вимог Інструкції з діловодства необхідно було переєструвати номер провадження на 2020 рік. Тому вона видалила постанову і знову внесла її до системи в 2020 році.
Свідок ОСОБА_129 пояснила в суді, що з ОСОБА_130 не знайома. Її чоловік ОСОБА_131 викликався до суду приблизно восени чотири роки тому. Листоноша принесла листа додому, а чоловік у цей період перебував на лікуванні. Під час розмови телефоном він запитав, що це за лист. У подальшому, вона зателефонувала ОСОБА_132 , який працював бухгалтером у чоловіка, і він сказав, щоб цей лист передати йому. Точно не пам`ятає хто передав листу ОСОБА_132 та який він мав зміст. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення їй нічого не відомо.
Свідок з боку обвинувачення ОСОБА_95 під час допиту пояснив в суді пояснив, що працює помічником судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 з січня 2018 року. Він користується мобільним номером НОМЕР_13 . Він надавав ОСОБА_15 свій телефон у користування, проте чи надавав йому скористатись телефоном у грудні 2019 року не може пригадати. Пам`ятає, що ОСОБА_15 кілька разів брав телефон, оскільки в нього не було на рахунку грошей, але чи це було в грудні, не згадає. Він не був присутній під час таких телефонних дзвінків і йому невідомі набрані номери. ОСОБА_15 заходив в кабінет та просив надати телефон, оскільки в нього закінчується на рахунку. Потім ОСОБА_15 виходив з кабінету, але чи здійснював він дзвінки, йому не відомо. Під час досудового розслідування він надавав правдиві показання, знайомився з протоколом допиту та підписував його. На запитання обвинуваченого ОСОБА_15 відповів, що не пригадує чи готував проект постанови у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_20 , о особисто ОСОБА_20 не знає, а ОСОБА_133 візуально знає та бачив один раз у Турківському районному суді.
Свідок з боку захисту ОСОБА_26 пояснив, що з квітня 2012 року працює керівником апарату Турківського районного суду. 18.12.2018, коли відбувалось затримання, він у цей час ще перебував на роботі, це відбулось біля будівлі Турківського суду. При цьому здійснювався виклик адвоката і вони чекали декілька годин, поки адвокат діставався до приміщення суду. ОСОБА_15 казав, що у нього є свій адвокат, це був пізній вечір. Перед тим, як попросили відкрити приміщення суду, була вручена ухвала слідчого судді на проведення певних слідчих дій. Також, не пам`ятає чи був присутній під час слідчої дії адвокат ОСОБА_134 і чи відмовлявся від адвоката ОСОБА_15 . Пам`ятає, що викликали «швидку допомогу», бачив, що ОСОБА_15 поклали на ноші. Інших деталей не пригадує.
Свідок ОСОБА_135 , який працює головним спеціалістом з інформаційних технологій Турківського районного суду Львівської області, пояснив, що працює з 2012 року, до його обов`язків входить контроль за камерами спостереження та роботою відеореєстратора, які були встановлені в суді в 2019 році. На сьогодні, як і в 2019 році, до цього обладнання мають доступ він та керівник апарату. Під час вилучення відеореєстратора в суді він був присутнім.
Свідок ОСОБА_41 , який був допитаний за лопотанням сторони захисту, повідомив суду, що станом на грудень 2018 року проживав в с. Тинів Дрогобицького району Львівської області. До слідчих дій стосовно ОСОБА_15 він був залучений в м. Турка, де їхали автомобілем з ОСОБА_136 до товариша останнього. Їм запропонували стати свідками в м. Турка, де це відбулось не може сказати, бо тоді був вперше в цьому місті. Бачив суддю та бачив як вилучали кошти у нього з кишені. Він був в суді та лікарні. Суддя сказав, що йому стало погано. Запам`ятав, що ОСОБА_123 постійно тер руки.
Свідок ОСОБА_137 , який був допитаний за клопотанням сторони захисту, пояснив суду, що на той час був студентом і у вільний час підробляв вантажником, так і попав у ту місцевість, були якісь замовлення. Їм запропонували стати свідками і вони з цікавості погодились. Це відбувалось в приміщенні суду уже довго, чекали якогось адвоката, потім там багато було кімнат та у кімнатах знаходили різні гроші у якійсь шафі чи тумбочці, коли їх дістали вони дивились, було пару таких місць у різних кімнатах. У ОСОБА_77 гроші не вилучались. Деталей свідок пригадати не може.
Свідок з боку захисту ОСОБА_138 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_15 , пояснила, що є власником квартири в АДРЕСА_7 , також має хату в селі. В квартирі живуть діти, щоб не запустити, тобто ОСОБА_68 з дружиною та дитиною. Меблі в квартиру купляла вона, також мала певні заощадження і там зберігала. Вона продала худобу, а діти поміняли на долари і вона їх поклала в диван в квартирі, боялась залишати в хаті. Там було 6 800 або 6 900 доларів, може, рівно 7 тисяч доларів, точно не пам`ятає. Може, було 200-300 євро, бо долар падав. Вона сама ховала гроші, ще знав чоловік, але він помер. Не пам`ятає в якому місці в дивані були сховані гроші та не пам`ятає як відкривався диван. Вона могла двічі чи тричі на місяць приїхати і перевірити наявність грошей в дивані. В дивані, крім грошей, нічого не було. ОСОБА_15 не знав, що вона зберігала гроші в дивані, вона йому не розповідала про це. В квартирі знаходиться два дивани, вона клала гроші в той, що в кімнаті. Гроші їй не повернули. Пам`ятає, що були погрози з боку поліції її дітям, але точно не пригадає. Повідомила, що має восьмеро дітей і багато внуків.
4.3.1. Мотиви та оцінка Суду
Стаття 84 КПК України передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Як передбачено ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів .
У відповідності до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд бере до уваги, що стороною захисту в передбачений законом процесуальний спосіб не спростовано неналежність та / або недопустимість доказів сторони обвинувачення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що здобуті під час досудового розслідування та досліджені під час судового розгляду докази сторони обвинувачення відповідають критеріям належності і допустимості, зазначеним у ст. 84-86 КПК України.
Оцінюючи в сукупності докази сторони обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд також керується положеннями ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 9, ст. 94 КПК України, рішенням Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.11.2011, яким передбачено, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства; перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі; обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Передбачений ст. 17 КПК України стандарт доведення поза розумним сумнівом, як зазначено в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 331/2686/16-к, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду у цій справі, виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що злочини, передбачені ч. 3 ст. 368 КК України, було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цих злочинів.
Суд зазначає, що встановлені фактичні дані у повному обсязі відповідають обставинам, зазначеним у формулюванні обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а також тим фактичним даним, які повідомили у своїх показаннях свідки та які містяться у протоколах щодо проведення НС(Р)Д, аудіо- і відеозаписах, здобутих за допомогою застосування технічних засобів під час НС(Р)Д.
Поняття «прохання надати неправомірну вигоду» в Кримінальному кодексі України не розкривається. Суд вважає, що прохання охоплює будь-які форми комунікації, які об`єктивно свідчать про намір отримати вигоду, це будь-яке умисне звернення службової особи до іншої особи з метою спонукати її надати неправомірну вигоду за вчинення чи невчинення дій з використанням службового становища. Це може бути як чітко виловлене прохання, так і висловлене в завуальованій формі, або ініціювання домовленостей, або висловлювання, які містять певні умови тощо. Також, прохання може висловлюватись невербальними діями (жестами, написання на папері цифр чи іншої інформації та ін.). Для оцінки є важливою поведінка службової особи, яка ініціює питання про неправомірну вигоду, таке прохання має бути пов`язане із службовими повноваженнями такої особи прийняти / не прийняти рішення, вчинити / не вчинити певні дії, а також усвідомлення протиправності свого прохання та бажання отримати таку вигоду. Крім того, така комунікація адресується тому, хто потенційно може надати вигоду.
На переконання Суду, встановлені у цій справі фактичні дані у своїй сукупності достовірно вказують на те, що рішення на користь ОСОБА_19 та ОСОБА_20 мали ухвалюватись суддею ОСОБА_15 лише після висловлення прохання надати неправомірну вигоду за ухвалення таких судових рішень. Усі подальші фактичні дані, які були отримані після внесення відомостей до ЄРДР, підтверджують, що таке прохання ОСОБА_15 було раніше висловлене, про що він неодноразово згадував, називав суму, які необхідно надати, та пов`язував з цим повернення посвідчення водія та закриття справи (у випадку з ОСОБА_19 ) та сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності (у випадку з ОСОБА_20 ).
При цьому, Суд оцінює не лише слова ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , а й контекст їх розмов, їх поведінку та послідовність дій, їх реальне розуміння мети передачі грошових коштів судді. Визначальним є не формулювання думок, а зміст і спрямованість поведінки ОСОБА_15 , які свідчать про корупційний намір в його ініціативі, спрямованій на отримання вигоди, і таке прохання об`єктивно було сприйнято як очікування такої вигоди за вирішення справ про адміністративні правопорушення.
Також, сукупністю доказів доведено, що ОСОБА_15 одержав від ОСОБА_19 1 000 євро, а від ОСОБА_21 500 доларів США, що становило його кінцеву мету, результат, на досягнення якого була спрямована попередня поведінка та висловлені прохання надати неправомірну вигоду.
Отже, підсумовуючи викладене, Суд дійшов висновку, що сукупність досліджених доказів виключає будь-яке інше розуміння події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що ОСОБА_15 висловив прохання надати для нього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів та отримав їх за прийняття ним рішення у справах про адміністративні правопорушення, повторно, тим самим вчинивши інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
Надані докази Суд визнає допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому КПК України. Такий висновок щодо допустимості доказів ґрунтується на процесуальних документах, які слугували правовою підставою для збирання доказів стороною обвинувачення, а саме:
- документах щодо ходу досудового розслідування: витяг з ЄРДР від 22.04.2019 про реєстрацію 05.12.2018 кримінального провадження № 42018000000003042 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 368 КК України за фактами прохання та одержання суддею Турківського районного суду ОСОБА_15 від ОСОБА_19 неправомірної вигоди в сумі 1 тисяча євро за не притягнення ОСОБА_19 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (т. 4 а.с. 185); постанови від 22.01.2019 про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування (т. 6 а.с. 174, 177); доручення про проведення досудового розслідування від 22.01.2019 (т. 6 а.с. 176); постанови від 06.12.2018, 13.12.2018 про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (т. 6 а.с. 166-167, 168-169); постанова від 08.02.2019 про продовження строку досудового розслідування (т. 7 а.с. 76-78); ухвала слідчого судді від 28.02.2019 про продовження строку досудового розслідування до п`яти місяців (т. 7 а.с. 79-80); ухвала слідчого судді від 16.05.2019 про продовження строку досудового розслідування до семи місяців (т. 7 а.с. 82-83); повідомлення про підозру від 19.12.2018, складене стосовно ОСОБА_15 (т. 6 а.с. 179-186) та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 26.12.2018 (т. 7 а.с. 64-75); доручення на проведення слідчих (розшукових) дій від 06.12.2018 (т. 4 а.с. 204-205), від 06.12.2018 (т. 6 а.с. 170); доручення на проведення досудового розслідування від 02.12.2019 (т.11 а.с. 168), постанови від 02.12.2019 про доручення проведення досудового розслідування групі детективів та визначення старшого слідчої групи (т. 11 а.с. 169-171); витяг з ЄРДР від 10.12.2019 про реєстрацію 02.12.2019 кримінального провадження №52019000000001072 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст.368 за фактом, що суддя районного суду вимагає в заявника неправомірну винагороду в сумі 500 доларів США за прийняття рішення про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення (т. 11 а.с. 166);постанови про зміну складу слідчої групи детективів та визначення старшого слідчої групи від 28.12.2019 (т. 11 а.с. 172-174), постанови про визначення групи прокурорів від 10.12.2019, 08.01.2020, 17.04.2020 (т.11 а.с. 175-176, а.с. 177-178, а.с. 179-180); повідомлення про підозру від 02.03.2020 (т. 13 а.с. 143-154), постанова від 16.04.2020 про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців (т. 13 а.с.155-156);
- документах, що стали підставою для проведення НС(Р)Д: письмова згода ОСОБА_19 на залучення до проведення слідчих дій та НС(Р)Д від 05.12.2018 (т. 4 а.с. 192); постанова від 05.12.2018 про залучення особи до проведення слідчих дій та НС(Р)Д (т. 4 а.с. 193-194); постанова прокурора від 12.12.2018 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину (т. 7 а.с. 95-97); доручення на проведення НС(Р)Д від 12.12.2018, 11.12.2018 (т. 7 а.с. 103-104, а.с. 105-106); ухвала слідчого судді Київського апеляційного суду від 10.12.2018 щодо надання дозволу на проведення НС(Р)Д стосовно ОСОБА_15 (т. 7 а.с. 108-112); постанова прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 27.12.2019 (т.14 а.с. 47-49), доручення на проведення НС(Р)Д від 27.12.2029, 19.12.2019, 17.12.2019 (т. 14 а.с. 50-51, 123, 121-125, 131-132), ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.12.2019, 14.12.2019 (т. 14 а.с. 121-122, 129-130, 155-156);
- документах, які слугували підставою для збирання інших доказів: ухвали слідчих суддів від 14.12.2018 (т. 5 а.с. 135-136, т. 6 а.с.14), постанова прокурора САП про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 21.12.2018 (т. 6 а.с. 144-148); ухвали слідчих суддів від 17.01.2020 (т.11 а.с. 234, 235-239, 240), від 16.03.2020 (т. 14 а.с. 17-18), постанови детектива від 25.01.2020 про визнання речовими доказами (т.12 а.с. 225-226, 227-230), постанова детектива від 20.02.2020 про залучення спеціаліста у кримінальному провадженні (т. 13 а.с. 123-125, т. 14 а.с. 22-24).
Також, прокурором було надано висновок експерта від 08.06.2019 № 7/14 за результатами проведення експертизи відео-, звукозапису, який Судом використовується для підтвердження обставин фіксації розмов технічними засобами та відсутності ознак монтажу записів, в частині, а саме такі висновки : Файли (відеофонограми):«2018, 11 декабрь 14:57:10-15:02:49 [148МБ]»; «2018, 14 декабрь 12:38:33-12:51:08 [283МБ]»; «2018, 18 декабрь 12:54:59-13:28:03 [565МБ]», на носієві інформації - карті пам`яті microSD 16 GB № 14/191/12-2190, зафіксовано за допомогою технічного пристрою № 51008В; неможливо дати відповідь на питання, чи за допомогою технічного пристрою № Е-1503921 зафіксовано файли (фонограми): «181211_150106_000105», MP3 (.mp3), розміром 511 кБ (523 776 байтів);«181211_150211_000105», MP3 (.mp3), розміром 511 кБ (523 776 байтів);«181214_124820_000105», MP3 (.mp3), розміром 511 кБ (523 776 байтів);«181214_124925_000105», MP3 (.mp3), розміром 511 кБ (523 776 байтів);«181214_125031_000105», MP3 (.mp3), розміром 511 кБ (523 776 байтів);«181218_132217_000105», MP3 (.mp3), розміром 511 кБ (523 776 байтів);«181218_132322_000105», MP3 (.mp3), розміром 511 кБ (523 776 байтів), які знаходяться на носієві інформації - компакт-диску DVD+R № 14/191/12-2189, через причини, зазначені в пп. 6.1 Висновку. Зазначені вище файли (фонограми) зафіксовано за допомогою технічного пристрою такої ж марки та моделі, як і технічний пристрій № Е-1503921; Файли (відеофонограми): «2018_12_11_14_57_ch1», MP4 (.mp4), розміром 54,1 МБ (56 829 503 байти);« 2018_12_11_14_57_ch2», MP4 (.mp4), розміром 89,8 МБ (94 163 335 байтів);«2018_12_14_12_38_ch1», AVI (.avi), розміром 195 МБ (205 086 208 байтів);«2018_12_14_12_38_ch2», AVI (.avi), розміром 225 МБ (235 930 112 байтів);«2018_12_18_12_54_ch1», MP4 (.mp4), розміром 247 МБ (259 220 008 байтів);«2018_12_18_12_54_ch2», MP4 (.mp4), розміром 304 МБ (319 802 315 байтів), що знаходяться на компакт-диску DVD+R № 14/191/12-2189, є копіями, зробленими з файлів, які зафіксовано на носієві інформації - карті пам`яті microSD 16 GB № 14/191/12-2190. Зазначені копії повторюють оригінал в інформаційному сенсі, однак не є однаковими в цифровому сенсі (файли мають різні контрольні суми, мають різні цифрові формати, присутнє випадання шумових ділянок відеофонограми незначної тривалості без значущої інформації); у представлених на дослідження файлах (відеофонограмах): «2018, 11 декабрь 14:57:10-15:02:49 [148МБ]»;«2018, 14 декабрь 12:38:33-12:51:08 [283МБ]»;«2018, 18 декабрь 12:54:59-13:28:03 [565МБ]», на носієві інформації - карті пам`яті microSD 16 GB № 14/191/12-2190, немає ознак монтажу та вони є оригіналами.
4.3.2. Неправомірна вигода
За змістом Примітки до ст. 364-1 КК України у статті 368 КК під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.
До грошових коштів відносять готівку, кошти на рахунках у банках та депозити до запитання. До готівки включають готівкову валюту України і готівкову іноземну валюту у вигляді банкнот і монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної держави.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що валютними цінностями є національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали (п. 4); до іноземної валюти належать грошові знаки грошових одиниць іноземних держав у вигляді банкнот, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави або групи іноземних держав, а також вилучені або такі, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, що перебувають в обігу (пп. а п. 5).
З висновку експерта від 01.03.2019 № 56/1 (т. 8 а.с.22-25) слідує, що надані на дослідження грошові кошти сумою 1000 євро, а саме: десять купюр номіналом 20 євро кожна, з серійними номерами: VA2741252411, VA2715252581, RA3767794215, VA 2715252536, VA2715252545, VA2741252429, VA2741252438, SF2307888486, SA8032238186, SF7067501673; вісім купюр номіналом 50 євро кожна з серійними номерами: SD8201514386, PB5174600263, SA5188778492, RB2665649219, V42269972521, U12114707495, S48541882363, S03653083483; чотири купюри номіналом 100 євро кожна, з серійними номерами: Х15076538255, S23129264158, X18675710084, XI8920678762, відповідають встановленим зразкам купюр Євросоюзу, відповідного номіналу, які знаходяться в офіційному грошовому обігу, тобто виготовлені на підприємстві, що здійснює випуск грошових знаків відповідного типу.
Отже, грошові кошти в іноземній валюті (1000 євро та 500 доларів США) можуть бути неправомірною вигодою, мова про яку йде у ст. 368 КК України.
4.4. Суб`єктивна сторона
Відповідно до статті 28 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, усвідомлення, намір або умисел, які необхідні як елементи будь - якого злочину, визначеного цією Конвенцією, можуть бути встановлені з об`єктивних фактичних обставин справи.
Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).
На переконання Суду, те, що ОСОБА_15 діяв умисно, висловлюючи прохання ОСОБА_19 надати неправомірну вигоду за закриття адміністративної справи відносно нього (1), а також повторно висловлюючи прохання надати неправомірну вигоду за те, що він як суддя та виконувач обов`язків голови суду, може вжити заходів для унеможливлення ухвалення рішення у справі та накладення на ОСОБА_20 адміністративного стягнення, зокрема шляхом ненаправлення до апеляційного суду подання про визначення підсудності (2), а також отримуючи такі кошти після чіткого висловлення про їх розмір та валюту (3), що доводиться фактичними даними, які отримані за наслідками проведення НС(Р)Д у цій справі, показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , обставинами провадження в цих справах про адміністративні правопорушення, а також не вжиттям заходів, спрямованих на скерування адміністративної справи стосовно ОСОБА_20 до апеляційного суду.
Так, зі змісту аудіо- та відеозаписів, отриманих за допомогою застосування технічних засобів під час проведення НС(Р)Д, на яких зафіксовані зустрічі та розмови ОСОБА_15 з ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , вбачається, що ОСОБА_15 чітко усвідомлював те, що його розмови про висловлення прохання та отримання неправомірної вигоди у грошовому виразі, пов`язані з прийняттям ним рішень та здійснення певного обсягу дій, які входили до його повноважень, у цих справах, зокрема щодо закриття справи відносно ОСОБА_19 та нескерування ним подання, як в.о. голови суду, до апеляційного суду для уникнення адміністративної відповідальності ОСОБА_20 , а також застосування певних заходів конспірації під час отримання цих коштів. Вказане свідчить про однозначне розуміння змісту таких розмов та усвідомлення його учасниками розмови дій, які вони вчиняли на виконання таких домовленостей. 
Посилання обвинуваченого на те, що його на підставі рішення Вищої ради правосуддя за №3049/0/15-19 від 21.11.2019 було відсторонено від здійснення правосуддя (т. 19 а.с. 41-44), а тому він не мав повноважень розглядати протокол про адміністративне правопорушення, складений стосовно ОСОБА_20 , і ухвалювати рішення за наслідками його розгляду, не заслуговують уваги, оскільки, висловлюючи прохання надати та отримуючи неправомірну вигоду від ОСОБА_21 , обвинувачений усвідомлював, що ОСОБА_20 уникне відповідальності саме через сплив тримісячного строку притягнення до такої відповідальності, в чому він посприяє, не направляючи справи до апеляційного суду для визначення підсудності. Про це він неодноразово повідомляв ОСОБА_21 , що зафіксовано в протоколах за результатами проведення НСРД.
Крім того, слід зауважити, що на час подій з ОСОБА_20 , обвинувальний акт стосовно ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 368 КК України вже перебував на розгляді у Вищому антикорупційному суді (з 23.10.2019), а тому продовження такої поведінки ОСОБА_15 , на думку Суду, свідчить про зухвале нехтування ним законом та проявляє повне нерозуміння ролі судді в правовій системі держави.
Таким чином, наданими Суду доказами поза розумним сумнівом доводиться те, що обвинувачений як службова особа, яка займає відповідальне становище, висловив прохання, а потім одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення ним в інтересах того, хто надав неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади та службового становища, повторно, усвідомлював при цьому суспільно небезпечний характер таких своїх дій, передбачав та бажав настання суспільно небезпечних наслідків, отже діяв з прямим умислом. 
V. Клопотання з боку захисту про визнання доказів недопустимими
Під час розгляду об`єднаного кримінального провадження стороною захисту подано низку клопотань про визнання доказів недопустимими та неналежними.
1. Так, сторона захисту просила визнати недопустимим протокол про проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.12.2018, в якому зафіксовані результати аудіо- відеоконтролю особи - ОСОБА_15 за 11.12.2018, 14.12.2018 та 18.12.2018, та протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_15 від 26.12.2018, посилаючись на те, що докази були отримані з істотними порушеннями ст. 246, 271 КПК України, оскільки 11.12.2018 оперативний працівник без рішення прокурора самостійно розпочав проведення НСРД (контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту) за участю ОСОБА_19 , хоча лише 12.12.2018 прокурором винесено постанову про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії. Дії, які розпочаті 11.12.2018 з обмеженням конституційних прав особи, захисник вважає провокацією злочину. ОСОБА_19 , залучений до конфіденційного співробітництва з використанням технічних засобів, того ж дня активно сприяв створенню умов для вчинення злочину. Крім того, записи не відповідають змісту протоколу, не відображено весь перебіг процесуальної дії, згідно вимог ст. 85, 86 КПК України.
Однак, такі твердження адвоката не відповідають дійсності, оскільки з 11.12.2018 розпочалось проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_15 на підставі ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду від 10.12.2018, а контроль за вчиненням злочину розпочався з 12.12.2018 та тривав до 26.12.2018, що підтверджується змістом цього протоколу. Фактично, захисник ОСОБА_16 не розмежовує проведення двох окремих слідчих дій. Крім того, не зазначає, які саме факти свідчать про те, що 11.12.2018 оперативний працівник самостійно розпочав проведення НСРД (контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту) за участю заявника ОСОБА_19 . При дослідженні змісту протоколу про проведення негласних слідчих розшукових дій від 26.12.2018 (аудіо- відеоконтроль особи - ОСОБА_15 ), його аудіо та відеозаписів, не встановлено ознак провокації з боку ОСОБА_19 та правоохоронних органів.
Щодо відповідності змісту протоколу звукозаписам розмов, Суд вважає за необхідне зазначити, що при дослідженні змісту звукозапису розмов в судовому засіданні, які містилися на технічному пристрої, встановлено їх відповідність змісту стенограм, які відображені в протоколі від 26.12.2018. Відповідно ч. 1 ст. 252 КПК України фіксація ходу і результатів НС(Р)Д повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим КПК. В описовій частині протоколу мають міститись відомості про отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, що передбачено п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України. Отже, закон не вимагає фіксувати в протоколі усі відомості, які були отримані в ході проведення слідчої дії.
Також, безпідставними є доводи захисника з посиланням на ст. 107 КПК України про те, що в матеріалах кримінального провадження має міститися окреме процесуальне рішення про фіксацію НСРД за допомогою технічних засобів, оскільки такі доводи не ґрунтуються на приписах КПК, адже в законі не передбачено прийняття слідчим окремого процесуального рішення такого змісту.
Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи захисту про те, що контроль за вчиненням злочину завершився затриманням ОСОБА_15 18.12.2018 о 18:56 з відкритим фіксуванням, у порушення вимог ч. 4 ст. 271 КПК України протокол було складено лише 26.12.2018, таємно без присутності обвинуваченого, що призвело до порушення його права на захист і можливості висловити заперечення. Так, за змістом протоколу про контроль за вчиненням злочину останньою зафіксованою в ньому дією зазначено зустріч ОСОБА_19 з Крілем 18.12.2018 о 13:21 в приміщені суду та передача йому грошових коштів. ОСОБА_15 було затримано о 18:59 18.12.2018 на ділянці місцевості, що прилягає до адміністративної будівлі Турківського районного суду, тобто більш ніж через п`ять годин, тому відсутні підстави вважати, що контроль за вчиненням злочину закінчився відкритим фіксуванням.
Також, порушення строків передачі протоколу прокурору не має істотного впливу на права підозрюваного, зокрема й на можливості його захисту, а впливає виключно на оперативність досудового розслідування і своєчасність прийняття рішень прокурором задля його забезпечення у встановлені процесуальні строки, а тому не може свідчити про недопустимість доказів.
Щодо доводів захисника про те, що протокол про проведення НСРД, у якому зафіксовано результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_15 від 26.12.2018, оформлено та проведено неуповноваженою особою, Суд виходить з того, в постанові прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_8 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 12.12.2018 зазначено, що цю слідчу дію доручено провести службовим особам СП БКОЗ УСБУ у Львівській області. Протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій 26.12.2018 № 20/3-2599т складений старшим оперуповноваженим в ОВС 2 відділу спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області майором ОСОБА_139 .
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 21.08.2024 у справі № 520/7684/17 зазначено, що закон не виключає можливості доручення проведення певної НСРД, крім слідчого й уповноваженого прокурора і не вимагає обов`язкового доручення на проведення НСРД саме конкретному працівникові певного оперативного підрозділу, вказуючи, що таке доручення видається уповноваженому оперативному підрозділу як структурній одиниці певного органу чи установи. Не є підставою для визнання доказів, отриманих під час проведення НСРД, недопустимими складення всіх протоколів за результатами проведення цих слідчих дій оперуповноваженим, адже за змістом ч. 6 ст. 246 КПК проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення НСРД можуть залучатися також інші особи. З огляду на законодавчі вимоги ч. 6 ст. 246 КПК України, Суд не вбачає підстав для визнання даного доказу недопустимим.
Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.10.2024 у справі № 303/1425/18 залучення до конфіденційного співробітництва не є окремим різновидом НСРД, а складовим елементом їх проведення, що вбачається з положень ч. 2 ст. 246 КПК, де визначаються види НСРД, серед яких залучення до конфіденційного співробітництва відсутнє. Враховуючи характер конфіденційного співробітництва, орган досудового розслідування сам визначає форми і способи його організації з урахуванням потреб розслідування, необхідності запобігти розголошенню факту і деталей такого співробітництва тощо. Отже, колегія суддів вважає, що заявника ОСОБА_19 в належний спосіб залучено до конфіденційного співробітництва, оскільки у цьому випадку сторона обвинувачення самостійно визначала спосіб залучення особи до конфіденційного співробітництва. 
Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного суду у складі Касаційного кримінального суду у постанові від 25.09.2023 в справі № 208/2160/18, то за усталеною судовою практикою під конфіденційним співробітництвом слід розуміти негласні відносини, що встановлюються уповноваженими органами з повнолітньою дієздатною особою і на засадах добровільності та конспіративності використовуються для вирішення завдань кримінального провадження. Участь конфідента в контексті реалізації положень статей 223, 246, 271 КПК охоплюється змістом і є невід`ємною складовою процесуальної дії органу досудового розслідування, спрямованої на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Отже, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недопустимими доказами протоколів про проведення негласних слідчих розшукових дій від 26.12.2018.
Крім того, під час судового розгляду сторона захисту заявляла клопотання про недопустимість, неналежність кожного із документів, з одних і тих же підстав, в кожному з численних клопотань, тотожно обґрунтовуючи недопустимість доказів щодо: протоколу за результатами проведення НСРД - контроль за вчиненням злочину від 11.02.2020 та протоколу за результатом проведення НСРД аудіо-відеоконтролю особи ОСОБА_15 від 27.12.2019, протоколу за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії, аудіо-відеоконтролю ОСОБА_15 від 28.01.2020 (за 14.01.2020), протоколу за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії, аудіо- відеоконтролю ОСОБА_15 від 29.01.2020, протоколу за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії, аудіо- відеоконтролю особи ОСОБА_15 від 29.01.2020, а саме: 
- ОСОБА_21 схиляв ОСОБА_15 до вчинення злочину, своїми активними діями сприяв до провокації злочину обвинуваченого; 
- відсутні жодні документи щодо залучення ОСОБА_21 та ОСОБА_20 до конфіденційного співробітництва, відсутні документи, які вказують про добровільну згоду вищевказаних осіб на конфіденційне співробітництво; 
- не відображено хід негласних слідчих (розшукових) дій, весь перебіг даної процесуальної дії в порушення вимог ст. 252, 104 КПК України;
- у порушення ст. 107 КПК України відсутня постанова про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, а в протоколі не відображено, які саме технічні пристрої застосовувались при здійсненні НСРД; 
- протоколи НСРД (аудіо- відеоконтролю ОСОБА_15 ) складено 28.01.2020, 29.01.2020, однак фактично припинено негласні слідчі дії 23.01.2020 та 21.01.2020, відтак порушено вимоги ч. 3 ст. 252 КПК України, оскільки протокол складений не під час проведення дій або безпосередньо після її закінчення, а значно пізніше; 
- постанова про проведення контролю за вчинення злочину не може бути підставою для залучення осіб до конфіденційного співробітництва.
З огляду на вищевикладені мотиви Суд також не вбачає підстав для визнання недопустимими таких доказів.
2. Щодо визнання недопустимим доказом протоколу про проведення негласних слідчих розшукових дій, у якому зафіксовано результати проведення НСРД - зняття інформації транспортних телекомунікаційних мереж по абонентським номерам від 26.12.2018, у зв`язку з тим, що старший оперуповноважений ОСОБА_140 не був уповноважений на складення такого протоколу, Суд не погоджується з таким твердженням з підстав, які зазначені вище, а саме, що прокурором було надано відповідне доручення оперативному підрозділу.
3. Обвинувачений ОСОБА_15 просив визнати недопустимими доказами протоколи огляду та вручення грошових коштів від 03.01.2020 та 14.01.2020, посилаючись на те, що ці слідчі дії проведена без дотримання процедури для проведення огляду та дві слідчі дії (огляд та допит) об`єднані в одну, що не передбачено КПК України.
Суд зазначає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом (ч. 1-3 ст. 223 у редакції КПК України на момент складення протоколу від 02.01.2020).
Частиною 1 ст. 237 КПК України визначено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду (ч. 3-4 ст. 237 КПК України). На переконання колегії суддів, зі змісту протоколів огляду та вручення грошових коштів від 03.01.2020 та додаткового огляду від 14.01.2020 не вбачається, що сторона обвинувачення діяла не у відповідності до вимог КПК України. У цьому даному випадку проводився огляд грошових коштів для подальшої передачі ОСОБА_15 , з метою встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
4. Також, Суд не знайшов підстав для визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 24.01.2020 та отриманих доказів за результатами слідчої дії. Доводи обвинуваченого про те, що виправлено дату ухвали шляхом постановлення окремого рішення та про те, що обшук тривав більше 12 годин, не є тими обставинами, які можуть свідчити про визнання недопустимими доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді повинен відбуватися в час, коли заподіюється найменша шкода звичайним заняттям особи, яка ними володіє, якщо тільки слідчий, прокурор не вважатиме, що виконання такої умови може істотно зашкодити меті обшуку. З долучених матеріалів вбачається, що сторона обвинувачення вважала, що проведення обшуку в інший час може зашкодити меті обшуку. Те, що детективи проникали в кабінети суддів та інші приміщення не може свідчити про багаторазове використання однієї ухвали, оскільки ухвалою надано дозвіл на обшук всього приміщення суду. При цьому, слідчий суддя при наданні дозволу на обшук належним чином встановив власника приміщення (із інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 03.01.2020).
Не відповідає дійсним обставинам твердження обвинуваченого про те, що під час проведення обшуку його було фактично затримано, оскільки із матеріалів та дослідженого відеозапису вбачається, що фактично виконувалась законна вказівка детектива про не залишення місця проведення обшуку. 
У постанові Касаційного кримінального суду від 14.12.2022 у справі № 754/10882/17 зазначено, що обмеження в пересуванні під час обшуку не може свідчити про фактичне затримання особи як підозрюваної у вчиненні злочину, оскільки таке обмеження здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК, яка надає слідчому, прокурору право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку.
Частина 5 ст. 236 КПК України передбачає, що обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку. Хід і результати особистого обшуку підлягають обов`язковій фіксації у відповідному протоколі.
Доводи обвинуваченого про те, що під час обшуку фактично проводилось освідування особи без жодного процесуального рішення, без складання протоколу затримання та без рішення про проведення обшуку особи не є такими, що дають підстави для сумнівів у правомірності дій під час обшуку, оскільки у даному випадку за рішенням детектива було проведено особистий обшук ОСОБА_15 , який перебував у приміщенні суду, тому що існували достатні підстави вважати, що у нього перебувала неправомірна вигода. 
У постанові Касаційного кримінального суду від 26.09.2023 у справі № 404/2409/20 йде мова про те, що сторона захисту вказувала, що у матеріалах кримінального провадження відсутня ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення особистого обшуку або дозвіл засудженого на проведення його особистого обшуку, а тому вважає, що доказ, який вилучений під час цієї слідчої дії, є недопустимим. КПК визначає можливість проведення особистого обшуку особи виключно з двома конкретними обставинами, а саме: 1) затримання особи в порядку ст. 208 КПК; 2) проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку житла чи іншого володіння особи за наявності підстав, визначених ч. 5 ст. 236 КПК. Тобто, обшук особи фактично не є окремою слідчою дією, а проводиться під час затримання особи чи обшуку житла та іншого володіння з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ч. 5 ст. 236 КПК.
У судовому засіданні 07.06.2022 прокурор ОСОБА_11 зазначив, що відеозапис обшуку тривав близько 12 годин. При дослідженні відеозапису в судовому засіданні колегія суддів дійшла висновку, що відеозапис обшуку зафіксовано безперервно, отже слід відхилити твердження про те, що детективи без відеофіксації відшукували речі та документи, які не мають відношення до кримінального провадження. Під час проведення обшуку не було порушено прав обвинуваченого ОСОБА_15 .
Відповідно до ч. 4-5 ст. 104 КПК України перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу. Зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою. Твердження обвинуваченого про те, зауваження захисту не були долучені до протоколу обшуку не знайшли свого підтвердження, оскільки на арк. 7 протоколу обшуку від 24.01.2020 викладені заперечення адвоката ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_15 та засвідчені підписами учасників слідчої дії.
5. Також, сторона захисту заявила, що тільки під час судового розгляду їй стало відомо про письмові докази, зокрема про лист № 01-09/18/2020 від 03.03.2020, запит до Турківського районного суду та відповідь на цей запит № 01-09/09/2020 від 28.01.2020, з додатками, які не відкривались під час надання доступу до матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України. Однак, зазначене спростовується протоколом про надання доступу до матеріалів від 18.05.2020 - 12.06.2020 (том № 13 а.с. 79, пункти 149, 150), яким підтверджується відкриття стороні захисту цих документів в порядку виконання ст. 290 КПК України.
6. З огляду на вимоги ч. 1 ст. 85, ч. 1 ст. 87 КПК України, Суд не знайшов обґрунтованих підстав для визнання неналежним та недопустимим доказом - протоколу від 20.02.2020 огляду відеореєстратора Hikvision DS-7608NI-Q1 s/n «С58592635» з додатками. Матеріали провадження не містять жодних відомостей, які б свідчили про порушення порядку отримання відеореєстратора та відеозаписів з камер відеоспостереження, тому похідний від них доказ - протокол перегляду відеозаписів є належним та допустимим доказом. Під час здійснення відеофіксації у громадських місцях за допомогою камер відеоспостережень, встановлених на будівлях та в приміщеннях, збирається інформація не щодо конкретної особи, що свідчить про відсутність умислу збирання конфіденційної інформації про особу, а інформація, яка дозволяє зафіксувати певні події. В цьому випадку були зафіксовані зустрічі ОСОБА_21 та ОСОБА_15 в приміщенні Турківського районного суду, де були встановлені камери відеоспостереження та було визначено особу, яка слідкувала за їх належною роботою.
7. Також, сторона захисту посилалась на порушення прав обвинуваченого під час проведення слідчих дій, а саме, що під час обшуку 18.12.2018 були відсутні захисники обвинуваченого (від захисника з БПД ОСОБА_28 ОСОБА_15 відмовився, однак цей захисник продовжував брати участь у слідчих діях без участі обвинуваченого, при цьому його процесуальна поведінка була пасивною, а відмову від такого захисника оформлено із запізненням - протоколом від 19.12.2018). Крім того, право на захист не було належним чином забезпечено, оскільки слідчу дію у вигляді огляду зовнішнього одягу обвинуваченого проведено без очікування прибуття захисників обвинуваченого.
Стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є також докази, що були отримані, зокрема під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження (п. 3 ч. 3 ст. 87 КПК України). 
Положення ч. 1 ст. 107 КПК України визначають, що виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Право безперешкодного фіксування проведення обшуку за допомогою відеозапису надається стороні захисту.
Частиною 7 ст. 223 КПК України передбачено, що обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу (ч. 1 ст. 236 КПК України). Обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку. Хід і результати особистого обшуку підлягають обов`язковій фіксації у відповідному протоколі. Обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису (ч. 5, 10 ст. 236 КПК України).
Водночас ст. 236 КПК не містить обов`язку слідчого, прокурора чи іншої службової особи забезпечити присутність захисника чи адвоката під час проведення обшуку. Отже, хоча законодавець створює умови для участі осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені, а також захисника чи адвоката під час проведення обшуку, він не передбачає, що така участь є суворо обов`язковою з огляду на специфіку цієї слідчої дії. Що стосується обшуку особи, то закон передбачає можливість його проведення теж без участі захисника, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку (постанова Третьої судової палати Верховного Суду від 10.06.2024 у справі № 727/5573/20).
У судовому засіданні 12.01.2021 відтворено додаток до протоколу огляду зовнішнього одягу від 18.12.2018, що детально описано в цьому вироку.
З огляду на викладене, Суд не вбачає підстав для висновку про те, що обвинувачений був фактично позбавлений участі у слідчих діях. З відеозапису слідчої дії вбачається, що обвинувачений був обізнаний про проведення відповідних процесуальних дій та брав у них участь на початковому етапі. Обставини, пов`язані з його самопочуттям на момент завершення огляду речей, не свідчать про порушення права на захист, оскільки подальше проведення цієї слідчої дії здійснювалося за участю захисника ОСОБА_28 та понятих, що відповідає вимогам закону. Окрім цього, встановлено, що обвинувачений відмовився від захисника з БПД, однак до належного процесуального оформлення такої відмови цей захисник продовжував брати участь у слідчих діях. За таких обставин твердження сторони захисту про відсутність правничої допомоги є безпідставними, оскільки участь захисника фактично була забезпечена.
На переконання Суду, захисники обвинуваченого (з якими останній домовився про надання правничої допомоги) мали реальну можливість прибути на місце проведення слідчої дії. Водночас відповідно до ч. 5 ст. 236 КПК України неявка захисника протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку. За таких обставин проведення слідчої дії, у тому числі огляду зовнішнього одягу обвинуваченого, без очікування прибуття захисників не свідчить про порушення права на захист, оскільки здійснювалося з дотриманням вимог закону. У цьому випадку слід врахувати, що затримання ОСОБА_15 відбулося в суді 18.12.2018 об 18:59, огляд зовнішнього одягу обвинуваченого здійснювався з 21:53 до 22:12, а безпосередній обшук розпочався о 22:30 та тривав 00:34 год. Отже, загальна тривалість проведення зазначених слідчих дій становила 05:35 год., що не позбавляло ОСОБА_15 за цей час забезпечити участь своїх захисників. 
З огляду на вищевикладене, такі доводи не свідчать про істотне порушення права на захист, не призвели до обмеження процесуальних прав обвинуваченого та не впливають на допустимість отриманих доказів.
У постанові Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 686/23029/18 зазначено, що засуджений вказував на порушення його права на захист через неефективне здійснення адвокатом з центру безоплатної правової допомоги первинного захисту. Під час першого касаційного перегляду засуджений, посилаючись на право вільного вибору захисника, подав до суду касаційної інстанції клопотання про відмову від послуг «безоплатного» адвоката у зв`язку з істотними розбіжностями у лінії захисту, неефективним захистом. При цьому ані у своєму клопотанні, ані в судовому засіданні під час розгляду цього клопотання не навів аргументів, у чому ж саме полягала неефективність захисту адвоката системи БПД. Разом з тим, як зазначив Верховний Суд, об`єктивних даних про неналежне виконання захисником професійних обов`язків адвоката, що могли призвести до обмеження прав засудженого, передбачених ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України, ст. 20 КПК України, або про звернення із заявами про невиконання або неналежне виконання адвокатом БПД своїх професійних обов`язків до органів адвокатського самоврядування матеріали провадження не містять, не встановлено цього і колегією суддів. У той же час колегія суддів зауважує про те, що ефективність захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Подальша незгода обвинуваченого з позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність.
Отже, неефективність захисту адвокатом (наданого за рахунок держави), не може бути підставою для висновку про порушення права на захист без наведення конкретних об`єктивних даних, які б свідчили про неналежне виконання захисником своїх професійних обов`язків та про реальне обмеження процесуальних прав особи. 
Аргументи сторони захисту про «пасивну поведінку» захисника та неналежне забезпечення права на захист під час проведення слідчих дій є оціночними та не підтверджені жодними об`єктивними даними, які б свідчили про істотне порушення прав обвинуваченого чи обмеження його можливості реалізувати право на захист. Сам факт незгоди обвинуваченого з діями чи тактикою захисника, а також оформлення відмови від нього на наступний день не свідчать про неефективність захисту у розумінні вимог закону та не є підставою для визнання відповідних слідчих дій такими, що проведені з порушенням права на захист.
8. У судових дебатах захисник посилався на те, що порушено вимоги ч. 7 ст. 214 та п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки всупереч визначеному законодавством строку прокурор не передав усі матеріали до Національного бюро за правилами підслідності та не доручив проведення досудового розслідування з дати внесення відомостей до ЄРДР (з 05.12.2018 по 22.01.2019). Прокурор тривалий час самостійно ініціював проведення слідчих дій, відтак такі докази мають бути визнані недопустимими за ознаками дефекту суб`єкта, який їх здобув, отже докази, зібрані в період 06.12.2018 - 19.12.2018, є недопустимими. 
Суд відхиляє доводи сторони захисту з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 214 КПК України, у разі внесення відомостей до ЄРДР прокурор зобов`язаний протягом визначеного строку передати матеріали до належного органу досудового розслідування. Водночас саме по собі порушення такого строку не тягне автоматичного визнання недопустимими доказів, отриманих у відповідний період.
З цього приводу в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.10.2025 у справі № 487/2438/17 зазначено про те, що ч. 7 ст. 214 КПК передбачено обов`язок прокурора передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування належному органу. Проте Суд вже неодноразово звертав увагу на те, що закінчення строку виконання обов`язку не створює можливість невиконання такого обов`язку взагалі. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку. Тобто, прокурор повинен виконати свій обов`язок у будь-якому разі. Якщо прокурор, який вніс відомості до ЄРДР, порушив визначений законодавцем у ч. 7 ст. 214 КПК строк для передачі матеріалів до органу досудового розслідування, то суд, враховуючи обсяг і характер вчинених прокурором дій, прийнятих ним рішень, тривалість такого порушення, вирішує питання про допустимість доказів, отриманих протягом цього періоду. Тому Суд вважає, що немає підстав для відступу від позиції, висловленої у постанові Третьої судової палати ККС ВС від 21.11.2022 у справі № 991/492/19 (провадження № 51-491кмп21). У цій справі прокурор не дотримався визначеного законом строку для передачі матеріалів, однак все таки реалізував цей свій обов`язок. Враховуючи вищевикладене, Суд вважає, що у цьому провадженні прокурор, хоч і порушив визначений КПК порядок передання матеріалів провадження належному органу, який визначений ч. 7 ст. 214 КПК, однак такі його дії не можна вважати істотним порушенням вимог КПК, які тягнуть визнання доказів недопустимими. Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що прокурор повинен протягом визначеного законодавцем строку з дня внесення ним відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування. Невчинення цього обов`язку протягом визначеного законодавцем строку не звільняє прокурора від необхідності його виконання. Суд оцінює докази на предмет їх допустимості у разі здійснення прокурором слідчих (розшукових) дій поза межами строку, визначеного ч. 7 ст. 214 КПК, враховуючи обсяг і характер вчинених прокурором дій, прийнятих ним рішень, тривалість такого порушення тощо. Порушення строку передачі матеріалів досудового розслідування відповідному органу поза межами строку, визначеного ч. 7 ст. 214 КПК, не тягне автоматичного визнання зібраних прокурором доказів недопустимими.
Оскільки стороною захисту не наведено переконливих доводів про те, що такі дії прокурора призвели до істотного обмеження прав обвинуваченого або мали наслідком отримання доказів із порушенням закону, Суд відхиляє ці доводи.
9. Захисник вважає, що обшук квартири проведено з порушенням вимог КПК України. На його переконання, мала місце недобросовісна поведінка сторони обвинувачення, оскільки після вилучення ключів, вони використовувалися перед обшуком квартири, що видно з відеозапису обшуку кабінету. З 22:00 18.12.2018 до 05:00 19.12.2018 ключі були у вільному володінні прокурорів, працівників СБУ, які мали вільний доступ до квартири, тому, правоохоронні органи могли щось підкласти. Ні дружина ОСОБА_15 - ОСОБА_141 , ні обвинувачений у цей час вдома не перебували, оскільки вони були в лікарні. У протоколі обшуку квартири від 29.12.2018 зазначено, що «зауваження до протоколу будуть надані на паперовому аркуші». Однак, у порушення вимог ст. 104 КПК України такі зауваження відсутні в матеріалах. Перед початком обшуку не повідомлено безпосередню власницю квартири матір обвинуваченого - ОСОБА_138 , також прокурор не реагував на зауваження щодо проведення обшуку в присутності власниці квартири. 
Окрім цього, прокурор не реагував на зауваження щодо упередженості понятих, які серед ночі прибули із ОСОБА_29 та ОСОБА_142 . Прокурором залучено інших осіб (спеціаліста, працівників СБУ), які не вказані в ухвалі суду (ч. 1 ст. 236 КПК України).
Оцінюючи такі доводи, Суд зазначає, що факт перебування ключів від квартири у розпорядженні правоохоронних органів не може свідчити про вчинення будь-яких протиправних дій. Доводи захисту мають оціночний характер та суб`єктивну позицію, що не підтверджені доказами. Допустимість тих чи інших доказів не може бути обґрунтована лише на гіпотетичних припущеннях захисту. 
У судовому засіданні 11.05.2021 досліджувався відеозапис, який є додатком до протоколу обшуку від 19.12.2018, з якого вбачається, що прокурор ОСОБА_143 продемонстрував своє посвідчення, зачитав, що на виконання вимог ухвали слідчого судді проводиться обшук та зачитав сам текст ухвали. Потім було надано примірник ухвали ОСОБА_15 , який розписався за неї. Сам обвинувачений на відео зазначив, що він у цій квартирі не проживає, там проживає його матір, а він проживає в селі. ОСОБА_15 додав, що у нього були вилучені ключі від квартири більше 10 годин тому. Також, обвинувачений вказав, що він міг зайти провідати маму раз на місяць. Прокурором було озвучено на який пристрій буде здійснено відеозапис та за участі яких понятих, роз`яснено усім їх права. Ще прокурор додав, що в обшуку будуть брати участь працівники СБУ. З відео вбачається, що ключі від квартири були вилучені із сейф-пакету. На запитання про те, чи може ОСОБА_15 видати добровільно речі, які зазначені в ухвалі суду (гроші та телефон), останній відповів, що він не зареєстрований і не проживає у цій квартирі, тому з чужої квартири не може нічого видати. 
У цьому ж судовому засіданні прокурор вказав, що у день складення протоколу детективом ці заперечення не були передані детективу. Ці зауваження тримали при собі захисники, щось дописуючи до них, однак їх не передали для долучення до протоколу. Якщо би у ОСОБА_15 були якісь зауваження, то він мав можливість їх відобразити на останній сторінці протоколу. Цей доказ є допустимим, протокол складено в належний спосіб. Право надати зауваження були надано захисту, однак письмово їх не було долучено. 
Перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія (ч. 3 ст. 236 КПК України). Положення КПК України не містять вимог щодо можливості проведення обшуку в залежності від обов`язкової присутності власника житла, за умов дотримання передбаченої законом процедури. У матеріалах справи не відображено жодних відомостей про те, що неповідомлення матері обвинуваченого призвело до порушення прав сторони захисту чи вплинуло на результати слідчої дії. Окрім цього, як встановлено, саме ОСОБА_15 проживав у цій квартирі.
Міркування сторони захисту про ймовірну упередженість понятих, які прибули з інших населених пунктів, є оціночними та не підтверджені доказами їх заінтересованості у результатах кримінального провадження чи їх залежності від сторони обвинувачення.
Присутність одних і тих самих понятих, не вказує на одночасне проведення слідчих дій, які були проведені в різний час, хоча і в один і той же день, з фіксуванням на технічні носії. Норми процесуального закону не містять застережень щодо обов`язкового залучення різних понятих при проведенні слідчих дій, зокрема й тих, що проводяться в один день через незначний проміжок часу (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.09.2023 у справі № 729/521/20).
Щодо залучення до проведення обшуку інших осіб (спеціаліста, працівників СБУ), Суд зазначає, що участь таких осіб передбачена кримінальним процесуальним законом та не потребує окремого зазначення в ухвалі про дозвіл на обшук, оскільки їх залучення обумовлене необхідністю належного проведення слідчої дії.
Суд зауважує про те, що відсутність у матеріалах провадження письмових зауважень до протоколу обшуку, попри зазначення про намір їх подання, не свідчить про недопустимість такого протоколу, оскільки сторона захисту не була позбавлена можливості реалізувати відповідне право, однак належним чином ним не скористалася. З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що наведені стороною захисту обставини не свідчать про істотні порушення вимог КПК України під час проведення обшуку, а відтак відсутні підстави для визнання доказів, отриманих під час цієї слідчої дії, недопустимими.
10. Щодо висновку експерта № 7/4 від 08.06.2019, який, на думку захисту, отриманий із порушенням вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, оскільки відсутня інформація про надання експертам на дослідження саме тих пристроїв, на яких була зафіксована фонограма, а також неможливо ідентифікувати, які саме пристрої були надані на дослідження експертам, Суд зазначає таке.
Як вбачається зі змісту висновку експерта, а також пояснень експерта, наданих в судовому засіданні 16.11.2021, об`єктом дослідження були файли, що містяться на карті пам`яті micro SD 16 GB №14/191/12-2190, які визначені експертами як оригінали, та їх копії, відтворені на оптичному носії DVD+R № 14/191/12-2189. При цьому експертом зазначено, що відмінності між файлами на різних носіях (у тому числі різниця контрольних сум, форматів та незначні розбіжності у тривалості) зумовлені виключно технічними особливостями копіювання та конвертації файлів і не впливають на їх інформаційний зміст.
Пояснення експерта в судовому засіданні узгоджуються з письмовим висновком та свідчать про те, що інформаційна наповненість файлів, незалежно від носія, є ідентичною, а виявлені відмінності мають виключно технічний (цифровий), а не змістовний характер. Отже, аргументи сторони захисту про спотворення або зміну змісту записів не знайшли свого підтвердження. Щодо доводів про відсутність підтвердження використання саме оригінального технічного пристрою, Суд враховує, що у висновку експерта встановлено, що відеофонограми, які містяться на карті пам`яті, зафіксовані за допомогою конкретного технічного пристрою № 51008B, що також узгоджується з даними протоколів проведення відповідних негласних слідчих (розшукових) дій. Під час допиту експерт додатково підтвердив цей висновок, зазначивши, що він зроблений на підставі аналізу цифрових міток та технічних характеристик файлів.
Доводи сторони захисту щодо можливого втручання у записи або їх зміни також спростовуються висновком експерта про відсутність ознак монтажу у файлах, що містяться на карті пам`яті, а також його поясненнями про технічну захищеність носія та неможливість внесення змін без спеціалізованого програмного забезпечення. Щодо різної тривалості відеозаписів та їх структури, Суд бере до уваги пояснення експерта про те, що така різниця зумовлена розподілом записів на окремі канали під час копіювання, що є особливістю функціонування відповідного програмного забезпечення, і не свідчить про зміну чи фальсифікацію записів.
Щодо доводів про те, що експерт не встановив однозначно належність голосу обвинуваченому, Суд зазначає, що у висновку експерта зафіксовано аудитивну схожість голосу та усного мовлення обвинуваченого із голосом мовця на досліджуваних записах. Неможливість проведення повноцінної ідентифікації пояснена об`єктивними причинами (недостатній обсяг запису, використання шепоту, наявність навмисних спотворень), що саме по собі не свідчить про недопустимість цього доказу, а підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Суд також враховує, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону оцінка доказів здійснюється з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у сукупності. Отже, окремі зауваження сторони захисту щодо методики дослідження чи повноти висновків експерта не можуть автоматично свідчити про недопустимість такого доказу.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_15 заявляв клопотання про проведення експертизи відеозвукозапису матеріалів за результатом проведення негласних слідчих (розшукових) дій, однак Суд не вбачав доведеності підстав для її проведення, адже для призначення експертизи недостатньо лише заявити про наявність у захисту сумнівів щодо автентичності записів, зроблених під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій і їх недоторканості від зовнішнього втручання. Можливе технічне втручання і редагування даних, зафіксованих на носіях інформації, мають спиратися на об`єктивні дані безсумнівного сприйняття таких фактів органами слуху або переконливо підтверджуватися іншими доказами у справі, чи обґрунтовуватися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності в кримінальному процесі. Натомість, переконливих доводів щодо можливого здійснення технічного втручання і редагування даних, зафіксованих на зазначених носіях інформації, захист не навів та жодного належного підтвердження цьому не надав. Також, слід зауважити, що захист не був позбавлений можливості раніше самостійно провести експертне дослідження.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 у справі № 554/5090/16-к йдеться про те, що доводи захисника про те, що протоколи НСРД є недопустимим доказом через відсутність оригінальних примірників технічних носів, не засновані на приписах закону та не спростовують висновків суду про допустимість цих доказів. У частині 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації. Ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
Для виконання завдань кримінального провадження, з огляду на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», допустимість електронного документа як доказу не можна заперечувати винятково на підставі того, що він має електронну форму (ч. 2 ст. 8). Відповідно до ст. 7 цього Закону у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Усі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Питання ідентифікації електронного документа як оригіналу можуть бути вирішені уповноваженою особою, яка його створила (за допомогою спеціальних програм порахувати контрольну суму файлу або каталогу зфайлами CRC-сума, hash-сума), або за наявності відповідних підстав шляхом проведення спеціальних досліджень.
Аргументи сторони захисту про те, що досліджені судами попередніх інстанцій диски із записами результатів НСРД не є оригіналами, а тому є недопустимими, колегія суддів вважає невмотивованими. У ч. 3 ст. 99 КПК законодавець визначив, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу (постанова Касаційного кримінального суду від 15.10.2024 у справі № 303/1425/18). 
Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленим у постанові від 29.03.2022 у справі № 554/5090/16, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
Суд правильно зазначив, що долучені до матеріалів провадження як речові докази CD-диски з відеозаписами слідчих дій були виготовлені у зв`язку з необхідністю надання інформації, яке має значення у кримінальному провадженні, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів. Записаний на оптичний диск - носій інформації електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображення) електронного документа (постанова Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 526/2314/19). 
Технічні характеристики спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової діяльності становлять державну таємницю, тобто право обмеження на розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні поліцейські методи розслідування злочинів (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 585/1899/17 від 20.05.2020, постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 554/5090/16-к від 29.03.2021).
Отже, Судом не встановлено підстав для визнання цього доказу недопустимим.
Водночас, слід підкреслити, що у цьому вироку вказані висновки експерта не є основними доказами, якими обґрунтовується підтвердження висунутого ОСОБА_15 обвинувачення, оскільки висновки експертизи самі по собі не є достатніми для підтвердженням певних обставин і такі обставини мають з`ясовуватися на підставі сукупності всіх досліджених доказів з певного питання.
11. Крім того, обвинувачений вказував, що працівники поліції при оформленні матеріалів адміністративної справи № 458/867/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_20 за ч. 1 ст. 164 КУпАП (т. 12 а.с. 209-224) не мали за мету притягнути до відповідальності ОСОБА_20 , а фактично були лише створені обставини для формування матеріалів до суду, з метою здійснення провокації стосовно ОСОБА_15 зі сторони правоохоронних органів.
Стаття 22 КПК України визначає, що змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду кримінального провадження у судових засіданнях стороні захисту було надано можливість заперечити твердження та поставити під сумнів цей доказ прокурора, однак такий сумнів обвинуваченого нічим необґрунтований, заснований лише на його суб`єктивних судженнях.
12. Щодо правомірного походження та використання коштів, які надавались ОСОБА_15 у якості неправомірної вигоди, Суд зазначає таке
Положення ч. 1 ст. 273 КПК України визначають, що за рішенням керівника органу досудового розслідування, прокурора під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть бути використані заздалегідь ідентифіковані (помічені) або несправжні (імітаційні) засоби. З цією метою допускається виготовлення та використання спеціально виготовлених речей і документів, створення та використання спеціально утворених підприємств, установ, організацій. Використання заздалегідь ідентифікованих або несправжніх (імітаційних) засобів з іншою метою забороняється. Відтак, під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій могли бути використані заздалегідь ідентифіковані (помічені) грошові кошти. 
Водночас норми КПК не містять заборони щодо використання як предмета неправомірної вигоди грошових коштів, які належать фізичним особам, зокрема, заявникам та свідкам. Будь-якого документального або / та процесуального оформлення передання такими особами грошових коштів у розпорядження органу досудового розслідування для подальшого їх використання у кримінальному провадженні нормами кримінального процесуального законодавства також не передбачено (постанова Верховного суду у складі Касаційного кримінального суду від 08.10.2024 у справі № 607/3133/20). 
Протоколи огляду та ідентифікації грошових коштів свідчать про належну ідентифікацію грошових коштів, які надавались у якості неправомірної вигоди. У свою чергу, стороною обвинувачення на підтвердження походження коштів надано: 
- лист т.в.о. керівника Четвертого підрозділу детективів полковника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_144 № 044-256/20294 від 03.07.2023 (т. 13 а.с. 233- 234), у якому зазначено, що детективом ОСОБА_145 було отримано грошові кошти в сумі 6000 доларів США (видатковий касовий ордер № 175 від 13.12.2019). У подальшому, відповідно до службової записки № 04/24096-02дск від 28.12.2019 детектива Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_146 з вищевказаної вказаної суми було отримано дозвіл на витрату грошових коштів в розмірі 500 доларів США. Службова записка 04/24096-02 дек від 28.12.2019 знищена, відповідно до акта № 1 від 24.02.2022. Відповідно до акта на списання коштів спеціального оперативного фонду № 04/3788-01-ДСК від 25.02.2020, детективом Першого відділу детективів Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_81 було витрачено грошові кошти в сумі 500 доларів США під час проведення контролю за вчиненням злочину у кримінальному провадженні № 52019000000001072 від 02.12.2019 року; 
- копію видаткового касового ордеру №175 від 13.12.2019, відповідно до якого, ОСОБА_147 видано 6000 доларів США на підставі заявки від 12.12.2019 № 04/22618-07-дск інші виплати населенню за грудень 2019 (том №13 а.с. 235). 
У висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.09.2023 у справі № 208/2160/18 зазначено, що інформація про джерело походження коштів, які були використані в ході контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупки, набуває значення в контексті перевірки доводів сторони захисту про провокування злочину. Вона має бути оцінена у взаємозв`язку з відомостями, які відображені в процесуальних джерелах доказів, у документах, що є процесуальними підставами до їх отримання, що відтворюють процесуальний шлях отримання доказів стороною обвинувачення…Об`єднана палата звертає увагу на те, що законодавство не встановлює вимог про ідентифікацію відповідним фінансовим органом чи установою грошових коштів за номіналами і номерами купюр до або під час передачі правоохоронному органу, як не встановлює вимог здійснювати такі дії в момент отримання грошей у фінансовій установі і для органу досудового розслідування… Той факт, що в матеріалах цієї справи відсутній «корінець платіжного доручення» від відповідної фінансової установи про видачу працівникам правоохоронних органів грошових коштів як видатків спеціального призначення та авансові звіти про використання коштів, не дає переконливих підстав до сумнівів щодо походження грошових коштів, використаних під час проведення контролю за вчиненням злочину. 
У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.12.2024 у справі № 751/10942/15-к вказано, що законодавство не встановлює вимог про ідентифікацію відповідним фінансовим органом чи установою грошових коштів за номіналами і номерами купюр до або під час передання правоохоронному органу, як не встановлює вимог здійснювати такі дії в момент отримання грошей у фінансовій установі і для органу досудового розслідування. 
Відповідно до ст. 91 КПК України в переліку обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні не містяться вимоги щодо джерела походження коштів. 
Свідок ОСОБА_19 підтвердив під час допиту, що він надавав власні кошти (отримані від його матері) для надання неправомірної вигоди ОСОБА_15 , а свідок ОСОБА_20 зазначив, що Національне бюро надало кошти для подальшої передачі судді. Дані обставини підтверджуються протоколами ідентифікації грошових коштів. Відтак, матеріали справи містять інформацію про походження грошових коштів, а складені протоколи містять детальну інформацію про номінали купюр, які передавалися обвинуваченому. 
Окрім цього, сторона захисту не обґрунтувала, яким чином належність використаних під час негласних слідчих (розшукових) дій коштів, а також місце чи час їх вручення може позначитися на доведеності факту їх передачі ОСОБА_15 . Підстав для визнання вказаних протоколів недопустимими суд не вбачає. Враховуючи зазначені обставини, у суду відсутні підстави для підстав сумніву в законності проведення НСРД та походження коштів для їх використання під час передачі неправомірної вигоди ОСОБА_15 .
Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що стороною обвинувачення у ході судового розгляду належними та допустимими доказами було доведено факт вчинення ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України. 
Суд також повторює, що відповідно до усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, рішення судів повинні містити достатнє обґрунтування, на якому вони ґрунтуються. Ступінь, до якого застосовується цей обов`язок щодо наведення мотивів, може відрізнятися залежно від характеру рішення і має визначатися з урахуванням обставин справи. Не вимагаючи детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий заявником, цей обов`язок передбачає, що сторони судового провадження можуть очікувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Тим не менш, для того, щоб вимоги справедливого судового розгляду були виконані, громадськість і, перш за все, обвинувачений повинні мати можливість зрозуміти винесений вирок (рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі Морейра Феррейра проти Португалії, п. 84).
Отже, колегією суддів було детально досліджено та перевірено аргументи сторони захисту. Відхиляючи ці аргументи, суд надав обґрунтовані та переконливі мотиви, що усувають будь-які розумні сумніви щодо винуватості обвинуваченого.
VI. Щодо аргументів сторони захисту про вчинення провокації вчинення злочину
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_15 неодноразово заявляв про вчинення провокації злочинів стосовно нього, посилаючись на такі обставини: ОСОБА_19 змовився із працівником Служби безпеки України ( ОСОБА_148 ) щодо подальших активних дій для вчинення провокації злочину; прокурори Спеціалізованої антикорупційної прокуратури проводили активну підготовку для вчинення злочину за допомогою свого агента ОСОБА_19 ще тоді, коли адміністративна справа перебувала в поліції, а не в суді; працівники Служби безпеки України використали ОСОБА_19 для провокації через його вразливість (алкогольна залежність, стан «запою», безробіття, утримання малолітньої дитини), знаючи про вилучення водійського посвідчення через керування у нетверезому стані, нібито залучили його до провокаційних дій, передавши йому гроші для пропозиції ОСОБА_15 ; настирлива поведінка ОСОБА_19 , який неодноразово з`являвся до суду без виклику та наполегливо пропонував гроші у розмірі 1000 євро; правоохоронці могли сфальсифікувати докази, використавши ключі від квартири його матері, які перебували в їхньому розпорядженні 7-8 годин після затримання, для підкладання грошей; справа ОСОБА_19 була закрита через закінчення тримісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності, відтак СБУ навмисне повернули матеріали справи до суду за кілька днів до завершення строку, для уникнення відповідальності ОСОБА_19 ; усі поняті, які брали участь у слідчих діях 18.12.2018 - 19.12.2018, проживають у Дрогобицькому районі, що викликає сумніви щодо їх випадкового залучення, з огляду на те, що відповідні слідчі дії проводилися у м. Турка; ідентифікація грошових коштів 14.12.2018 та 18.12.2018 не проводилася, водночас наявні підстави вважати, що така дія була здійснена формально лише безпосередньо перед затриманням обвинуваченого 18.12.2018; працівники СБУ та Турківського ВП ГУ НП організували провокацію через його «неугодність» як судді, який скасовував постанови про закриття кримінальних проваджень і вимагав належного розслідування; НСРД (контроль за вчиненням злочину) розпочалися до офіційного рішення прокурора, що вказує на незаконність дій; матеріали справи ОСОБА_19 не перебували в суді під час провокаційних дій, а обшуки були сплановані заздалегідь; освідування не виявило слідів контакту з грошима, а використані правоохоронцями предмети могли бути фальсифіковані.
Щодо іншого кримінального правопорушення ОСОБА_15 заявив про вчинення провокації, навівши такі аргументи: ОСОБА_21 був його давнім другом, самостійно ініціював розмови про справу ОСОБА_20 , пропонуючи неправомірну вигоду за її вирішення; ОСОБА_21 діяв під керівництвом детективів Національного бюро, щоб спровокувати його на отримання неправомірної вигоди; ОСОБА_21 з`являвся до суду без повістки, наполягав на наявності дозвільних документів у ОСОБА_20 , але ці документи так і не були надані; сформовані матеріали адміністративної справи були спрямовані не на притягнення ОСОБА_20 до адміністративної відповідальності, а на створення умов для можливого здійснення провокаційних дій з боку правоохоронних органів; у період з 25.11.2019-02.12.2019 жодного контакту між ОСОБА_15 та ОСОБА_20 не існувало, відтак обвинувачений не міг вимагати будь-яких коштів; ОСОБА_21 , маючи при собі всю суму грошових коштів, передавав їх частинами, що, за наявними обставинами, може свідчити про створення умов для можливого вчинення провокаційних дій та формування доказової бази правоохоронними органами; гроші, які слідство вважає неправомірною вигодою, були знайдені в підсобному приміщенні суду, до якого ОСОБА_15 не мав доступу та ключів, отже ці кошти міг залишити сам ОСОБА_21 ; на момент подій (грудень 2019 - січень 2020) ОСОБА_15 був відсторонений від здійснення правосуддя, що унеможливлювало його вплив на справу ОСОБА_20 .
Обвинувачений стверджував, що не мав умислу отримувати будь-яку неправомірну вигоду, не ініціював контактів чи розмов про гроші, а навпаки, категорично відмовлявся від пропозицій, що свідчить про сплановану провокацію з боку свідків і правоохоронців. 
30.07.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_15 про наявність провокації злочину (Вх. 34237/25), у якій викладено ті ж доводи, що висловлював обвинувачений у судових засіданнях. 
ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14 від 20.02.2018, «Матановіч проти Хорватії» № 2742/12 від 04.04.2017). Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо:
- були активні дії правоохоронних органів;
- з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину (наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування);
- злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.
Вплив правоохоронного органу на хід подій з використанням негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за вчиненням злочину, коли цей орган лише приєднується до протиправної діяльності, а не ініціює її, повинен розцінюватися не як провокація, а як таємна робота, що не містить ознак зловживань з огляду на обов`язок правоохоронних органів протидіяти злочинам. За відсутності ознак послідовного цілеспрямованого схиляння до кримінального правопорушення та наявності інформації про самостійну попередню підготовку винного до його вчинення сам по собі факт відповідної пропозиції не дає достатніх підстав для висновку, що звернення конкретної особи мало вирішальний вплив на формування злочинного наміру та що в іншому випадку злочин не було би вчинено (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 23.04.2024 у справі № 726/776/17). 
Тобто, у разі виявлення в судовому засіданні ознак характерних для провокації злочину з боку правоохоронних органів суд має перевірити це шляхом дослідження відповідних обставин і лише після цього зробити висновок щодо наявності або відсутності такого факту та, відповідно, про належність, допустимість і достатність зібраних доказів у справі для прийняття відповідного процесуального рішення (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 06.05.2025 у справі № 161/10489/14-к).
Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів Європейський суд з прав людини виробив ряд критеріїв, такі як: a) змістовний критерій, b) процесуальний критерій. При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 01.05.2025 у справі № 727/7078/22). 
З огляду на вищезазначену практику Верховного суду, колегії суддів у цьому кримінальному провадженні слід дослідити наявність чи відсутність процесуального критерію провокації, зокрема щодо надання неправомірної вигоди, перевіривши чи без активних дій працівника правоохоронного органу, направлених на те, щоб ОСОБА_15 попросив та йому надали би неправомірну вигоду, він виконав би об`єктивну сторону злочину (попрохав надати для себе неправомірну вигоду та в одержав її, вчинивши ці ж дії повторно). 
Фактично про провокацію злочину може йтися тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію, з метою спонукати особу до вчинення злочину. Однак якщо правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на певному етапі розвитку подій, зокрема після подання особою заяви про вчинення злочину, то це свідчить про їх пасивну роль, яка проявилася лише у належній фіксації вчинюваного кримінального правопорушення. В контексті практики ЄСПЛ сам по собі факт передачі незаконної матеріальної винагороди з відома та під контролем правоохоронних органів не свідчить про провокацію вчинення злочину, а направлений на документування злочинної діяльності (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 15.10.2024 у справі № 303/1425/18).
Зі змісту наданих показань ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та долучених заяв про вчинення кримінальних правопорушень вбачається, що у даному випадку правоохоронні органи (СБУ, НАБ України) були залучені лише з моменту подачі заяв про вчинення кримінальних правопорушень. Відтак, правоохоронні органи здійснювали лише пасивну роль, з метою фіксування кримінальних правопорушень. Окрім того, суд дійшов переконання, що дії у вигляді провокації правоохоронних органів не могли би повторюватись двічі без неправомірної волі обвинуваченого. 
Зокрема, проаналізувавши матеріали НСРД, можливо дійти висновку, що ОСОБА_15 самостійно, за власною волею просив про надання неправомірної вигоди, яку згодом отримав. Дійсно, має місце той факт, що не всю неправомірну вигоду обвинувачений отримав безпосередньо в руки, проте цей факт не може заперечувати саме вчинення кримінальних правопорушень. 
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до практики ЄСПЛ захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення ним інкримінованих йому дій, але стверджує про їх скоєння внаслідок незаконного підбурювання з боку працівників міліції, отже заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги на те, що його спровокували вчинити цей злочин, вважається непослідовним і не підпадає під категорію «справ про провокацію злочину» (справа «Берлізев проти України» рішення від 08.07.2021). У цій справі ЄСПЛ визнав непослідовним заперечення заявником вчинення злочину та одночасне висунення ним скарги, що спровокували його вчинити. Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції. За таких обставин залишається незрозумілим, чи мало місце вчинення кримінального правопорушення внаслідок провокації, або ж не доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, обвинуваченим (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 17.10.2024 у справі № 759/2271/18).
Практика Верховного Суду полягає в тому, що особа має визнати факт вчинення кримінального правопорушення (злочину). Відповідно до практики ЄСПЛ захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення ним інкримінованих дій, але стверджує, що вчинив їх унаслідок незаконного підбурювання з боку працівників правоохоронного органу. 
Довід про провокацію злочину сторона захисту обґрунтовує тим, що особа звернулася до правоохоронних органів з заявою про вимагання неправомірної вигоди. Крім цього, за його заявами було відкрито ряд подібних кримінальних проваджень. Також захист вважає, що немає доказів, що ініціатором розмов виступав засуджений. Для встановлення того, чи мало місце з боку правоохоронних органів спонукання особи до вчинення злочину, мають прийматися до уваги, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції попри початкову відмову особи, наполегливі нагадування тощо. Суд зазначає, що жодна з таких обставин сама по собі не може бути визначальною для висновку про наявність або відсутність провокації, і лише оцінивши всі фактичні і юридичні аспекти події в сукупності, суди можуть зробити висновок, чи була поведінка агентів такою, що спонукала особу до дій, які та не вчинила б без їх втручання. Суд також повторює, що мотиви, з яких особа погоджується на конфіденційне співробітництво з органами правопорядку, самі по собі не мають значення для з`ясування питання, чи спонукали дії такої особи та/або органу розслідування, під контролем якого вона діяла, до вчинення злочину. Сторона захисту не обґрунтувала, яким чином мотив звернення до правоохоронних органів із заявою про злочин позначився на поведінці засудженого під час подальшого спілкування з ним. Хоча неодноразова участь особи у різних кримінальних провадженнях у якості заявника може поставити питання про його залученість у якості агента до діяльності правоохоронних органів, у цьому разі апеляційний суд не знайшов підстав для такого висновку. Суд погоджується з тим, що ситуація, яка зумовила звернення до засудженого, виникла незалежно від діяльності правоохоронних органів, і ніщо не свідчить про те, що вона була створена лише для викриття засудженого в злочині (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 26.11.2024 у справі № 676/6929/17). 
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, використання спеціальних, у тому числі агентурних, методів досудового розслідування саме по собі не порушує права особи на справедливий суд. Водночас, з огляду на притаманний таким методам ризик провокації їх застосування має здійснюватися в умовах суворої правової регламентації та за наявності об`єктивних даних, що свідчать про схильність особи до вчинення кримінального правопорушення.
Водночас, суд зазначає, що сама по собі згода заявника або перебування його дій під контролем правоохоронних органів не є достатньою підставою для висновку про наявність провокації злочину. Позиція Верховного Суду зводиться до того, що здійснення контролю за вчиненням злочину не ототожнюється з підбурюванням до його вчинення, а за відсутності ознак провокації така слідча дія може проводитися неодноразово. Використання спеціальних, агентурних методів досудового розслідування саме по собі не порушує права особи на справедливий суд.
Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений не визнає інкримінованих йому дій, Судом детально проаналізовано докази, надані сторонами, та перевірено доводи сторони захисту щодо наявності провокації злочину шляхом застосування сутнісного (матеріального) та процесуального тестів. Фактично, доводи обвинуваченого при оголошенні своєї заяви про вчинення провокації зводились до оцінки долучених доказів сторони обвинувачення. З урахуванням вищевказаної практики ЄСПЛ, Верховного Суду, колегія суддів визнає необґрунтованою заяву про вчинення провокації злочину й не розглядає їх по суті, оскільки у даному випадку сам обвинувачений ОСОБА_15 заперечує факт вчинення ним злочинів та одночасно заявляє про провокацію на їх вчинення.
З огляду на встановлені обставини, Суд не вбачає підстав для висновку, що у цій справі мала місце провокація злочину.
VIІ. Призначення покарання
Визнавши ОСОБА_15 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суду необхідно вирішити питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він його відбувати.
Вирішуючи вказані питання, суд виходить із того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення (злочин), має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Насамперед, Суд зауважує, що на розгляд надійшло два обвинувальні акти стосовно ОСОБА_15 , якими інкриміновано два тотожних кримінальних правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, одне з яких має кваліфікуючу ознаку повторності. 
У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.01.2024 у справі № 236/4167/20 зроблено висновок, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію. Якщо ж кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України. Тому Об`єднаною палатою зроблено висновок, якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією. 
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України, утворює повторність.
Судом установлено, що ОСОБА_15 вчинив два тотожні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 368 КК України, які утворюють повторність у розумінні ст. 32 КК України та охоплюються кваліфікуючою ознакою «повторно», передбаченою ч. 3 ст. 368 КК України.
Оскільки повторність вже охоплюється диспозицією інкримінованої норми та врахована при кваліфікації дій обвинуваченого, зазначена обставина не може повторно враховуватися судом при призначенні покарання як така, що додатково впливає на його суворість, тому покарання має призначатись в межах санкції ч. 3 ст. 368 КК України без застосування ст. 70 КК України, яка регулює призначення покарання за сукупністю злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України враховує: 
1) межі, встановлені санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; 
2) положення Загальної частини КК України; 
3) ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та/або обтяжують покарання.
Санкція ч. 3 ст. 368 КК України (у редакції, що діяла на момент вчинення злочинів) передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, згідно з положенням ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином та відповідно до примітки ст. 45 КК України (як у редакції, що діяла на момент вчинення злочинів, так і на день ухвалення вироку) віднесене до корупційних злочинів. Наявність у злочині корупційної складової виключає повноваження суду на призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено Законом (ст. 69 КК України), а також звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).
Більш того, це кримінальне правопорушення належить до категорії злочинів у сфері службової діяльності. Його вчинення грубо порушує принципи верховенства права, формує у суспільстві уявлення про корумпованість представників судової влади в Україні, підриває авторитет держави та знижує рівень довіри громадян до державних інституцій.
Визначаючи вид та розмір покарання, яке належить призначити обвинуваченому ОСОБА_15 за вчинені кримінальні правопорушення, Суд також враховує: 
- вік обвинуваченого, який станом на день ухвалення вироку становить 49 років;
- відомості про стан здоров`я обвинуваченого, який має певні захворювання, про що надав суду медичні документи;
- відсутність відомостей про інвалідність та / або наявність у обвинуваченого захворювань, несумісних із можливістю відбування покарання, зокрема у виді позбавлення волі;
- відомості про сімейний стан обвинуваченого, який одружений та має неповнолітню дитину, будь-яких інших додаткових відомостей про склад сім`ї чи перебування на його утриманні осіб не надав;
- відомості про перебування обвинуваченого на посаді судді Турківського районного суду Львівської області з 03.02.2010;
- характеристику ОСОБА_15 , видану за місцем проживання;
- відсутність судимостей у обвинуваченого (т. 9, а.с. 183);
- відсутність обставин, які пом`якшують та / або обтяжують покарання обвинуваченому.
Враховуючи викладені обставини, а також високий ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке грубо порушує основоположні засади здійснення правосуддя та функціонування держави в цілому, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Суддя, як носій судової влади, присягає Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно та сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя (ч. 1 ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Разом із тим, звернення судді з проханням про надання неправомірної вигоди свідчить про протилежне - використання наданих йому владних повноважень не в інтересах здійснення правосуддя, а з корисливою метою та в своїх і третіх осіб інтересах.
Таке діяння підриває не тільки авторитет судової влади в цілому, а й довіру суспільства до суду як інституції, що має гарантувати захист прав, свобод та інтересів людини. Такі дії так само дискредитують принцип верховенства права, оскільки створюють враження, що судові рішення можуть ухвалюватися не на підставі закону та доказів, а під впливом сторонніх чинників, зокрема неправомірної вигоди. Як результат, нівелюється принцип рівності всіх перед законом і судом, адже особи, які мають можливість надати неправомірну вигоду, отримують для себе неправомірні переваги.
Крім того, такі дії підривають засади незалежності та безсторонності суддів, спотворюють саму сутність правосуддя як механізму відновлення справедливості, а також створюють передумови для системної корупції в органах державної влади. Вчинення цього правопорушення суддею має підвищений рівень суспільної небезпечності, оскільки посягає не лише на нормальну діяльність органів державної влади, а й на конституційні гарантії захисту прав людини, довіру до держави та її інституцій загалом. Така поведінка не тільки підриває фундамент довіри до правосуддя, а є формою зради професії.
Призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, за таких обставин не відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступеню вини обвинуваченого та цілям покарання.
Враховуючи викладене, у сукупності характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, обвинуваченому ОСОБА_15 слід призначити основне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Крім того, враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а також беручи до уваги корисливий характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації належного йому на праві власності майна.
Водночас, з огляду на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, використовуючи владу та повноваження, якими наділяються судді, суд вважає за необхідне позбавити його права обіймати посади в органах державної влади або місцевого самоврядування (передбачені п. 1, п.п. «а», «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»), окрім виборних посад, строком на 3 (три) роки.
Таке покарання, на переконання колегія суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також для забезпечення відновлення порушеної соціальної справедливості.
VІIІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
8.1. Цивільний позов.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
8.2. Підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні. Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.
8.3. Арешт майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі № 760/33614/18 з метою збереження речових доказів, накладено арешт на майно, вилучене 18.12.2018 в ході огляду особистих речей ОСОБА_15 та обшуків 19.12.2018, проведених за адресою: АДРЕСА_2 та 18.12.2018 за адресою: АДРЕСА_8 , а саме:
- паперовий конверт, у якому знаходилися грошові кошти;
- 3 паперові конверти, адресовані на ім`я ОСОБА_15 ;
- декларації за 2012-2013 роки на 13 арк.;
- довідка про доходи ОСОБА_15 на 2 арк.;
- копія наказу № 7 від 03.03.2014р. на 1 арк.; 
- щоденник-довідник правника за 2018 рік в якому містяться рукописні записи ОСОБА_15 ; 
- грошові кошти у сумі 400 євро: одна купюра номіналом 100 євро серія XI5076538255, 4 купюри номіналом по 50 євро серія SD8201514386, серія РВ5174600263, серія SA5188778492, серія RB2665649219, купюри номіналом 20 євро, серія VA2741252411, серія VA2715252581, серія RA3767794215, серія VA2715252536, серія VA2715252545, які відповідно до серії та номерів купюр є ідентичними з тими, які оглянуті та передані ОСОБА_19 , тобто є предметом неправомірної вигоди, вилучені 18.12.2018 в ході огляду верхнього одягу ОСОБА_15 в приміщенні адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, місто Турка, вулиця Молодіжна, 23;
- грошові кошти у сумі 600 євро: три купюри номіналом 100 євро S23129264158, X18675710084, X18920678762, чотири купюри номіналом 50 євро V42269972521, U12114707495, S48541882363, S03653083483, п`ять купюр номіналом 20 євро VA2741252429, VA2741252438, SF2307888486, SA8032238186, SF7067501973, які відповідно до серії та номерів купюр є ідентичними з тими, які оглянуті та передані ОСОБА_19 , тобто є предметом неправомірної вигоди, вилучені 19.12.2018, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .
Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_15 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання у виді заборони розпоряджатися та користуватися ним, а саме: 
- грошові кошти у сумі 8042 грн (13 купюр номіналом 500 грн, 7 купюр номіналом 200 грн, 1 купюра номіналом 100 грн, 1 купюра номіналом 20 грн, 2 купюри номіналом 10 грн, 2 купюри номіналом 1 грн), вилучені в ході огляду верхнього одягу ОСОБА_15 в приміщенні адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, місто Турка, вулиця Молодіжна 23;
- грошові кошти у сумі 6700 доларів США та 100 євро, вилучені в ході обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (том № 6 а.с. 163-164). 
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 у справі 991/880/20 частково задоволено клопотання детектива та накладено арешт на майно, вилучене 24.01.2020 під час обшуку приміщення Турківського районного суду Львівської області, за адресою: Львівська область, місто Турка, вулиця Молодіжна 23, а саме на: 
- 3 купюри номіналом по 100 доларів США наступних номерів та серій: MB 05966874 S; MB 05966871 S; MB 05966866 S;
- білий поліетиленовий пакет, друкована паперова продукція (ікони, календарі);
- чорний поліетиленовий пакет, у якому були грошові кошти в сумі 200 доларів США;
- грошові кошти в сумі 1100 доларів США - 11 купюр по 100 доларів США: MB 76529603 Р, MB 36376541 R, ML 81700189 Е, ML 81700188 Е, MB 36376542 R, JL 05368065 В, ML 81700186 Е, МК 18684012 В, MB 46290369 J, ML 94889695 C, ML 94889695 С; 
- 200 євро - 2 купюри номіналом по 100 євро: NZ 1101204678, N 571244017171;
- 200 євро - 4 купюри по 50 євро: SD 2411944139, RA 1993060167, КА 3262378287, WA 8307758332;
- чорний поліетиленовий пакет, у якому були грошові кошти в сумі 1100 доларів США) та 400 євро;
- відеореєстратор HIKVISION model DS-7608NI-Q1 serial № С58592635;
- диск SEAGATE s\n Z2AFJX7K ST500DM002, вилучений зі службового комп`ютера ОСОБА_15 ;
- грошові кошти 50 євро, купюрами номіналом: 1 купюра МС 0919388376 номіналом 20 євро; 1 купюра номіналом 20 євро UB 0603606737, 1 купюра номіналом 10 євро UE 3281411924 (том № 13 а.с.12-14). 
Оскільки Суд призначив ОСОБА_15 додаткове покарання у виді конфіскації усього належного йому майна, відтак грошові кошти у сумі 8 042 грн, 6 700 доларів США, 100 євро, 450 євро, які належать обвинуваченому, підлягають конфіскації в дохід держави на виконання покарання у виді конфіскації майна у зв`язку з чим заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, застосовані ухвалами слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі № 760/33614/18, Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 у справі 991/880/20, не підлягають скасуванню в цій частині, з огляду на необхідність забезпечення вироку в частині конфіскації майна.
Також, Суд зазначає, що слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі № 760/33614/18 у частині 1000 євро (предмет неправомірної вигоди), а саме: 10 купюр номіналом 20 євро, 8 купюр номіналом 50 євро, 4 купюри номіналом 100 євро, та повернути кошти ОСОБА_19 після набрання вироком законної сили. 
Також, після набрання вироком законної сили слід скасувати арешт 300 доларів США (3 купюри по 100 доларів США), на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді від 31.01.2020 у справі № 991/880/20 та повернути кошти до Національного антикорупційного бюро України.
8.4. Речові докази та документи.
Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Суд вирішує, що документи (у тому числі додані до них електронні носії інформації), передані суду сторонами кримінального провадження, підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Відповідно до постанови прокурора ОСОБА_8 про приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 21.12.2018 постановлено визнати речовими доказами у кримінальному провадженні № 42018000000003042 та долучено до матеріалів: 
- грошові кошти у сумі 400 євро та паперовий конверт, в якому вони містилися, які вилучені 18.12.2018 під час огляду верхнього одягу ОСОБА_15 в приміщенні адміністративної будівлі Турківського районного суду Львівської області, за адресою: Львівська область, місто Турка, вулиця Молодіжна, 23; 
- паперові конверти, адресовані на ім`я ОСОБА_15 у кількості 3 штук, декларації за 2012-2013 роки на 13 арк., довідка про доходи ОСОБА_15 на 2 арк., копія наказу № 7 від 03.03.2014 на 1 арк., вилучені під час обшуку 18.12.2018, за адресою АДРЕСА_2 ;
- щоденник-довідник правника ОСОБА_15 за 2018 рік з рукописними записами, вилучений 18.12.2018 під час обшуку, за адресою: АДРЕСА_8 .
Відтак, документи, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 42018000000003042, слід залишити в матеріалах кримінального провадження: 
- декларацію ОСОБА_15 про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік, з рукописним заповненням та проставленим підписом, на 5-ти аркушах;
- наказ № 07 від 03.03.2014 Турківського районного суду Львівської області на 1-му аркуші;
- довідку про доходи ОСОБА_15 за період 2013 року на 1-му аркуші;
- декларацію ОСОБА_15 про майно, доходи, витрати і зобов`язання, фінансового характеру за. 2012 рік, з рукописним заповненим та проставленим підписом, на 9-ти аркушах;
- довідку про доходи ОСОБА_15 за період 2012 року на 1-му аркуші;
- паперовий конверт білого кольору з надписом: «Ексклюзивні товари від європейських брендів», з адресатом: АДРЕСА_5 ;
- паперовий конверт білого кольору з надписом: «DОRМЕО», із зазначеним адресатом: 2741039, ОСОБА_70 , АДРЕСА_6 ;
- паперовий конверт білого кольору з надписом: «ПрАТ «МетЛайф», 15 років разом», в якому наявні: лист від ПрАТ «МетЛайф адресований ОСОБА_15 ( АДРЕСА_6 ) щодо полісу № 100442545 та № 100442546 на 1-му аркуші формату А4 (2 сторінки); лист від ПрАТ «МетЛайф від 01.05.2018 адресований ОСОБА_15 щодо полісу № 100442545 на 1-му аркуші формату А4; додаток до страхового поліса № 100442545 на 1 -му аркуші; додаток до страхового поліса № 100442546 на 1-му аркуші; додаток до страхового поліса № 100442546 на 1-му аркуші.
Речові докази (зразок препарату «Промінь-1» (об`єкт № 10), паперові фільтри зі змивами (об`єкти № 1, 2, 3), сейф- пакет з надписом НАБУ, документи, вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 , паперовий конверт (об`єкт № 4), рукавички, якими проводилися змиви у трьох пакетах (об`єкт № 1), які передані до Суду відповідно до опису від 17.11.2021, слід залишити в матеріалах до набрання вироком законної сили, а після набрання законної сили - знищити. 
Відповідно до постанови старшого детектива ОСОБА_149 про визнання речовими доказами від 25.01.2020 постановлено визнати речовими доказами у кримінальному провадженні № 52019000000001072 та долучено до матеріалів: 2 купюри номіналом по 100 доларів США (МВ 05966868 S, MB 05966867 S), які були вилучені 24.01.2020 під час обшуку в Турківському районному суді Львівської області (том № 12 а.с. 225-226).
Відповідно до постанови старшого детектива ОСОБА_149 про визнання речовими доказами від 25.01.2020 постановлено визнати речовими доказами у кримінальному провадженні № 52019000000001072 та долучено до матеріалів (том № 12 а.с.227-230): 
- 3 купюри номіналом по 100 доларів США наступних номерів та серій: MB 05966874 S; MB 05966871 S; MB 05966866 S;
- білий поліетиленовий пакет, друкована паперова продукція (ікони, календарі);
- чорний поліетиленовий пакет, у якому були грошові кошти в сумі 200 доларів США;
- грошові кошти в сумі 1100 доларів США - 11 купюр по 100 доларів США: MB 76529603 Р, MB 36376541R, ML 81700189Е, ML 81700188Е, MB 36376542R, JL 05368065В, ML 81700186Е, МК 18684012В, MB 46290369J, ML 94889695C, ML 94889695С; 200 євро - 2 купюри номіналом по 100 євро: NZ 1101204678, N 571244017171; 200 євро - 4 купюри по 50 євро: SD 2411944139, RA 1993060167, КА 3262378287, WA 8307758332;
- чорний поліетиленовий пакет, у якому були грошові кошти в сумі 1100 доларів США) та 400 євро;
- відеореєстратор HIKVISION model DS-7608NI-Q1 serial № С58592635;
- справа про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо ОСОБА_150 - (номер провадження № 3/458180012019, номер справи 458/867/19;
- диск SEAGATE s\n Z2AFJX7K ST500DM002 вилучений зі службового комп`ютера ОСОБА_15 ;
- грошові кошти 50 євро, купюрами номіналом: 1 купюра МС 0919388376 номіналом 20 євро; 1 купюра номіналом 20 євро UB 0603606737, 1 купюра номіналом 10 євро UE 3281411924, які були вилучені 24.01.2020 під час проведення обшуку у Турківському районному суді Львівської області.
Відповідно до опису речових доказів, які передані до суду від 28.11.2023, до суду було передано: відеорестратор HIKVISION model DS-7608NI-Q1 serial № С58592635, вилучений під час обшуку 24.01.2020 року в приміщенні Турківського районного суду Львівської області; сейф - пакет № 0007373; сейф - пакет № 0008521, слід залишити в матеріалах до набрання вироком законної сили, а після набрання законної сили - поліетиленові пакети знищити, а відеореєтратор повернути до Турківського районного суду Львівської області. 
Також до Турківського районного суду Львівської області слід повернути речовий доказ жорсткий диск SEAGATE s\n Z2AFJX7K ST500DM002, вилучений зі службового комп`ютера ОСОБА_15 . 
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 у справі 991/880/20 частково задоволено клопотання детектива та накладено арешт на майно, вилучене 24.01.2020 під час обшуку приміщення Турківського районного суду Львівської області, за адресою: Львівська область, місто Турка, вулиця Молодіжна 23, а саме на: 
- 3 купюри номіналом по 100 доларів США наступних номерів та серій:1) MB 05966874 S; 2) MB 05966871 S; 3) MB 05966866 S;
- білий поліетиленовий пакет, друкована паперова продукція (ікони, календарі);
- чорний поліетиленовий пакет, у якому були грошові кошти в сумі 200 доларів США;
- грошові кошти в сумі 1100 доларів США - 11 купюр по 100 доларів США: MB 76529603 Р, MB 36376541 R, ML 81700189 Е, ML 81700188 Е, MB 36376542 R, JL 05368065 В, ML 81700186 Е, МК 18684012 В, MB 46290369 J, ML 94889695 C, ML 94889695 С; 
- 200 євро - 2 купюри номіналом по 100 євро: NZ 1101204678, N 571244017171;
- 200 євро - 4 купюри по 50 євро: SD 2411944139, RA 1993060167, КА 3262378287, WA 8307758332;
- чорний поліетиленовий пакет, у якому були грошові кошти в сумі 1100 доларів США) та 400 євро;
- відеореєстратор HIKVISION model DS-7608NI-Q1 serial № С58592635;
- диск SEAGATE s\n Z2AFJX7K ST500DM002, вилучений зі службового комп`ютера ОСОБА_15 ;
- грошові кошти 50 євро, купюрами номіналом: 1 купюра МС 0919388376 номіналом 20 євро; 1 купюра номіналом 20 євро UB 0603606737, 1 купюра номіналом 10 євро UE 3281411924 (том № 13 а.с.12-14). 
Отже, після набрання законної сили - поліетиленові пакети та друковану паперову продукцію слід знищити як такі, що не становлять цінності. 
Відповідно до розписки керівника апарату Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_26 від 25.02.2020 матеріали адміністративної справи № 458/867/19 було повернуто до суду. 
Окрім цього, до Національного бюро слід повернути 200 доларів США (2 купюри номіналом по 100 доларів США (МВ 05966868 S, MB 05966867 S), які були вилучені 24.01.2020 під час обшуку в Турківському районному суді Львівської області) та визнано речовими доказами відповідно до постанови від 25.01.2020. 
Грошові кошти в сумі 1100 доларів США, які були вилучені під час обшуку приміщення Турківського районного суду, та власника яких не було встановлено - передати у власність держави в установленому КМ України порядку (п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України).
Речові докази (документи, вилучені 19.12.2018 за місцем проживання ОСОБА_15 та електронні носії) підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження.
8.5. Спеціальна конфіскація не застосовується. 
8.6. Процесуальні витрати.
Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).
Частина 1 статті 124 КПК України визначає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З урахуванням вимог ч. 2 ст. 124 КПК України Суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_15 документально підтверджених витрат на залучення експертів та проведення експертиз: 
- Українським науково-дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (код ЄДРПОУ 20001993) експертиз: матеріалів, речовин та виробів за спеціальністю «Дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин» (висновок № 14/5 від 14.02.2018), в розмірі 6 280, 40 грн; техніко-криміналістичної експертизи документів (висновок № 56/1 від 01.03.2019), в розмірі 4553, 29 грн; відео-, звукозапису (висновок № 7/4 від 08.06.2019), в розмірі 74 104 грн (том № 8 а.с. 19-20, 40); 
- Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 23272864) судово-дактилоскопічних експертиз (висновки № 2623/2624 від 29.04.2020, № 2622 від 07.05.2020), в розмірі 3268, 80 грн та 13892, 40 грн (том № 13 а.с.157-158). 
Загальна сума процесуальних витрат на залучення експертів складає 102 098, 89 грн.
8.7. Запобіжний захід.
Відповідно до ч. 3 ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд у вироку вирішує питання, зокрема про заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.01.2019 у справі № 760/25/19 до ОСОБА_15 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 000 грн та покладено на нього, у межах строку досудового розслідування (тобто, до 19.02.2019) обов`язки: прибувати до детектива, прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатися з Турківського району Львівської області без дозволу детектива, прокурора або суду, повідомляти детектива, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, із свідком ОСОБА_19 , помічником судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_151 , секретарем судового засідання Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_25 , поза межами процесуальних дій (том № 7 а.с. 81-86). 
У відповідь на запит детектива, Територіальним управління Державної судової адміністрації у місті Києві № 2-226/19 від 30.01.2019 повідомлено, що 14.01.2019 на реєстраційний рахунок Управління № 37318005112089 надійшли кошти в сумі 80 000 грн (вісімдесят тисяч грн 00 коп.) з призначенням платежу: «ВНЕСЕННЯ ЗАСТАВИ ЗА ОСОБА_152 ЗГІДНО УХВАЛИ СЛІДЧОГО СУДДІ ВІД 09.01.2019; ОСОБА_153 » Станом на 30.01.2019 на рахунку Управління № 37318005112089 рахуються вищезазначені кошти (том № 7 а.с. 88). 
У кримінальному провадженні № 52019000000001072 від 02.12.2019 до обвинуваченого ОСОБА_15 було застосовано цілодобовий домашній арешт на строк до 02.06.2020, відповідно до ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.05.2020 у справі № 991/3125/20 (загальнодоступні відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень), з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. 
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.06.2020 у справі № 991/4083/20 продовжено строк цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_15 до 01.08.2020, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України (загальнодоступні відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень). 
Після спливу встановленого строку обов`язки, покладені на обвинуваченого, у подальшому не продовжувалися.
Отже, на час проголошення вироку до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 000 грн. 
Під час судових дебатів прокурор ОСОБА_8 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому із застави на тримання під вартою. 
Сторона захисту просила виправдати обвинуваченого ОСОБА_15 , у зв`язку з чим не застосовувати до нього будь-який запобіжний захід.
Визначаючи запобіжний захід, який доцільно застосувати стосовно ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили, Суд зазначає таке.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду.
Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є сталим і змінюється залежно від стадії кримінального провадження, поведінки обвинуваченого та інших обставин, які можуть як зменшувати, так і підвищувати ймовірність його переховування від суду.
Ухвалення судом обвинувального вироку, яким ОСОБА_15 призначено основне покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, а також додатковим покаранням у виді конфіскації всього належного йому на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади або місцевого самоврядування (передбачені п. 1, п.п. «а», «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»), окрім виборних посад впродовж максимально можливого строку на 3 (три) роки, об`єктивно посилює ризик вчинення ним дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на те, що правосуддя має бути справедливим, здійсненим у розумні строки незалежним і неупередженим судом, та не обмежується виключно ухваленням остаточного судового рішення, а передбачає також забезпечення його реального виконання, Суд вважає за необхідне створити умови, за яких виконання вироку у разі набрання ним законної сили буде гарантоване й не ускладнене, у тому числі діями обвинуваченого.
На переконання суду, за обставин ухвалення обвинувального вироку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає реальному відбуванню, ризик переховування ОСОБА_15 істотно зростає. При цьому суд враховує, що обвинувачений неодноразово вчиняв дії, спрямовані на затягування судового розгляду, зокрема шляхом перебування на стаціонарному лікуванні, вступу на військову службу та подання у зв`язку з цим клопотань про зупинення кримінального провадження. Зокрема, ухвалою Суду від 09.06.2026 до обвинуваченого ОСОБА_15 застосовувався привід на судове засідання. Такі обставини у своїй сукупності свідчать про наявність реального ризику ухилення обвинуваченого від суду та виконання процесуальних обов`язків. Вказане дає підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Такі обставини Суд тлумачить як такі, що вказують на наявність у ОСОБА_15 реальної можливості переховування від суду, що може суттєво ускладнювати виконання вироку суду у випадку набрання ним законної сили.
З огляду на викладене, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, обвинувачений може використати наявні у нього засоби й можливості для переховування від суду, у тому числі шляхом залишення території України (шляхом перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску) з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Натомість продовження застосування до ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді застави не мінімізує зазначених ризиків та не створює достатніх гарантій для реального виконання вироку у випадку набрання ним законної сили.
Враховуючи ухвалення Судом обвинувального вироку з призначення покарання у виді позбавлення волі, оцінивши поведінку ОСОБА_15 під час розгляду справи, його майновий стан, родинні зв`язки, характеризуючі матеріали, неналежне виконання обов`язків як обвинуваченого, вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу із застави на тримання під вартою строком на 60 діб. 
З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку про необхідність зміни запобіжного заходу ОСОБА_15 шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід зможе мінімізувати ризик вчинення дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на даному етапі судового провадження суттєво збільшився та ставить під загрозу ефективність виконання остаточного судового рішення.
Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 80 000 грн, слід повернути заставодавцю ОСОБА_154 .
8.8. Залік досудового тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, тобто один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі (ч. 7 ст. 72 КК України). 
Суд встановив, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000001072 від 02.12.2019 до обвинуваченого ОСОБА_15 було застосовано цілодобовий домашній арешт на строк до 02.06.2020, відповідно до ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 06.05.2020 у справі № 991/3125/20, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. 
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.06.2020 у справі № 991/4083/20 продовжено строк цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_15 до 01.08.2020, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. 
З урахуванням положень ч. 7 ст. 72 КК України строк перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом з 06.05.2020 по 01.08.2020 включно підлягає зарахуванню у строк відбування призначеного покарання.
Вказаний період становить 88 днів, що еквівалентно 29 дням позбавлення волі з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, при цьому 2 дні домашнього арешту залишаються понад зазначений перерахунок.
8.9. Інформування державних та інших органів чи службових осіб про ухвалення вироку (ст. 483 КПК України).
Так, стаття 483 КПК України, передбачає, що у разі ухвалення вироку повідомляються: щодо адвокатів - відповідні органи адвокатського самоврядування; щодо інших категорій осіб, передбачених статтею 480 цього Кодексу, - органи і службові особи, які їх обрали або призначили чи відповідають за заміщення їхніх посад.
За статтею 483 КПК України про ухвалення вироку щодо, зокрема, суддів повідомляються органи і службові особи, які їх обрали або призначили чи відповідають за заміщення їхніх посад. Відтак, такими органами є Президент України та Вища рада правосуддя.
Особливий порядок кримінального провадження застосовується стосовно: судді, судді Конституційного Суду України, судді Вищого антикорупційного суду, а також присяжного на час виконання ним обов`язків у суді, Голови, заступника Голови, члена Вищої ради правосуддя, Голови, заступника Голови, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (п. 2 ч. 1 ст. 480 КПК України). 
На підставі ч. 1 ст. 483 КПК України слід повідомити про ухвалення вироку щодо ОСОБА_15 , який є суддею Турківського районного суду Львівської області, направивши копію вироку Президенту України та Вищій раді правосуддя.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 368-370, 373-376 КПК України, Суд
ухвалив:
1. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 368 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади або місцевого самоврядування (передбачені п. 1, п.п. «а», «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»), окрім виборних посад, строком на 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна. 
2. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня фактичного затримання.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади або місцевого самоврядування (передбачені п. 1, п.п. «а», «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»), окрім виборних посад, обчислювати з моменту відбуття основного покарання у виді позбавлення волі.
3. Запобіжний захід у вигляді застави, який був застосований до ОСОБА_15 , змінити на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під варту негайно в залі суду. Встановити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 14.08.2026.
5. У строк покарання зарахувати 29 днів позбавлення волі, що відповідають 88 дням цілодобового домашнього арешту.
6. Повернути заставодавцю ОСОБА_154 кошти в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень, які були сплачені в якості застави.
7. Залишити в силі арешти, застосовані ухвалами слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі № 760/33614/18, Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 у справі № 991/880/20 у частині арештів майна ОСОБА_15 , з метою забезпечення конфіскації майна. 
8. Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- декларацію ОСОБА_15 про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік, з рукописним заповненням та проставленим підписом, на 5-ти аркушах; наказ № 07 від 03.03.2014 Турківського районного суду Львівської області на 1-му аркуші; довідку про доходи ОСОБА_15 за період 2013 року на 1-му аркуші; декларацію ОСОБА_15 про майно, доходи, витрати і зобов`язання, фінансового характеру за 2012 рік, з рукописним заповненим та проставленим підписом, на 9-ти аркушах; довідку про доходи ОСОБА_15 за період 2012 року на 1-му аркуші; паперовий конверт білого кольору з надписом: «Ексклюзивні товари від європейських брендів», з адресатом: АДРЕСА_5 ; паперовий конверт білого кольору з надписом: «DОRМЕО», із зазначеним адресатом: АДРЕСА_5 ; паперовий конверт білого кольору з надписом: «ПрАТ «МетЛайф», 15 років разом», в якому наявні: лист від ПрАТ «МетЛайф адресований ОСОБА_15 ( АДРЕСА_6 ) щодо полісу № 100442545 та № 100442546 на 1-му аркуші формату А4 (2 сторінки); лист від ПрАТ «МетЛайф від 01.05.2018 адресований ОСОБА_15 щодо полісу № 100442545 на 1-му аркуші формату А4; додаток до страхового поліса № 100442545 на 1 -му аркуші; додаток до страхового поліса № 100442546 на 1-му аркуші; додаток до страхового поліса № 100442546 на 1-му аркуші - залишити в матеріалах кримінального провадження; 
- зразок препарату «Промінь-1» (об`єкт № 10), паперові фільтри зі змивами (об`єкти № 1, 2, 3), сейф - пакет з надписом НАБУ, паперовий конверт (об`єкт № 4), рукавички, якими проводилися змиви у трьох пакетах (об`єкт № 1), які передані до Суду відповідно до опису від 17.11.2021, залишити в матеріалах до набрання вироком законної сили, а після набрання законної сили - знищити; 
- поліетиленові пакети та друковану паперову продукцію залишити в матеріалах до набрання вироком законної сили, а після набрання законної сили - знищити.
- відеореєстратор HIKVISION model DS-7608NI-Q1 serial № С58592635, вилучений під час обшуку 24.01.2020 в приміщенні Турківського районного суду Львівської області та жорсткий диск SEAGATE s\n Z2AFJX7K ST500DM002, вилучений зі службового комп`ютера ОСОБА_15 - повернути до Турківського районного суду Львівської області; 
- 200 доларів США (2 купюри номіналом по 100 доларів США (МВ 05966868 S, MB 05966867 S), які були вилучені 24.01.2020 під час обшуку в Турківському районному суді Львівської області, повернути до Національного антикорупційного бюро України;
- грошові кошти в сумі 1100 доларів США, які були вилучені під час обшуку приміщення Турківського районного суду, власника яких не було встановлено - передати у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України).
9. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі № 760/33614/18 на грошові кошти в розмірі 1000 євро (предмет неправомірної вигоди), а саме: 10 купюр номіналом 20 євро, 8 купюр номіналом 50 євро, 4 купюри номіналом 100 євро, скасувати та повернути кошти ОСОБА_19 після набрання вироком законної сили. 
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 31.01.2020 у справі № 991/880/20 на грошові кошти в розмірі 300 доларів США (3 купюри по 100 доларів США), скасувати та повернути кошти до Національного антикорупційного бюро України.
10. Документи (у тому числі додані до них електронні носії інформації), які передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
11. Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, у розмірі 102 098, 89 грн (сто дві тисячі дев`яносто вісім гривень 89 копійок).
12. На виконання ч. 1 ст. 483 КПК України повідомити Президента України, Вищу раду правосуддя про ухвалення вироку стосовно судді Турківського районного суду Львівської області ОСОБА_15 .
13. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
14. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вищий антикорупційний суд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
15. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
16. Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений та його захисник - подати клопотання про помилування.

Головуюча суддя:         ОСОБА_1 

Судді:           ОСОБА_3 

ОСОБА_2