Справа № 203/6221/25
Провадження № 2/175/4096/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
(Заочне)
"29" квітня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Войтуха О.М.,
за участю секретаря Радонського М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю з Центрального районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, в якому просив суд постановити рішення щодо стягнення з  ОСОБА_1 на його користь суму завданих збитків у розмірі 68 013, 66 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 
Представник позивача надав заяву в якій просив суд розглянути справу без участі сторони позивача, не заперечував щодо винесення заочного рішення. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не подав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Судом встановлено, що згідно 17 вересня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Kia, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 та транспортного засобу Daihatsu; д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850 гривень.
14 липня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_4 (власником транспортного засобу Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 ) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/205/010184.
У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту від 20 вересня 2021 року власник транспортного засобу Kia Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» щодо виплати страхового відшкодування.
Дана заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком на підставі: Протоколу огляду транспортного засобу від 20 вересня 2021 року; Рахунку №2770 від 20 вересня 2021 року; Аварійного сертифікату від 27 вересня 2021 року; Страхового акту № 109303/1 від 26 вересня 2021 року.
ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № 109303/1 від 26 вересня 2021 року у розмірі 68 013,66 грн.
Згідно платіжної інструкції №15823 від 27 вересня 2021 року ПрАТ «СК «Універсальна» було здійснено страхову виплату на ремонт ТЗ Kia Sportage д.н.з. НОМЕР_3 на рахунок ПП «Аеліта».
Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Відповідно до матеріалів справи цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на транспортної пригоди не була застрахована за жодним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 89 ЗУ «Про страхування» страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 ЗУ «Про страхування» страховик за договором страхування зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.
Згідно положень ст. 108 ЗУ «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 27 Закону України Про страхування", ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного зідшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову, в якій містяться висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка страхувала свою відповідальність. Великою Палатою Верховного Суду було надано такі роз`яснення: «Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою вільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового лшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої врахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним зміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідач не скористався своїми правами, що передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування.
Враховуючи вищевикладене суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до вимог ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у 2 422 грн. 40 коп.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 1187, 1191 ЦК України, Правилами дорожнього руху України, ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 130, 133, 141, 223, 263-266, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» суму завданих збитків у розмірі 68 013,66 грн. (шістдесят вісім тисяч тринадцять гривень 66 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Реквізити сторін:
Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», ЄДРПОУ 20113829, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 9 .
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 

Суддя О. М. Войтух