Справа № 738/1144/26 
№ провадження 1-кп/738/88/2026 

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 червня 2026 року місто Мена    Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участі:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025275370000037 від 27 квітня 2026 року по обвинуваченню: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мена Чернігівської області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , інваліда ІІ групи, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 358 та частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України (далі КК), -
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 , 
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
ОСОБА_3 на початку липня 2025 року, точної дати та часу встановлено не було, знаходячись в місті Житомирі, більш точного місця встановлено не було, всупереч вимогам статті 15 Закону України «Про дорожній рух», вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія. Реалізуючи свій умисел направлений на виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_3 прибув до невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та з якою у подальшому вступив у попередню змову, з метою підробки посвідчення водія, як б надавало ОСОБА_3 право на керування транспортними засобами. 
У подальшому, ОСОБА_3 , діючи у групі за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідування особою, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, замовив у невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 . При цьому, ОСОБА_3 надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документу, та повідомив свої персональні дані, а невстановлена особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи в невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 12 липня 2025 року, внесла його дані до підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8041, із зазначенням категорій «А», «В», шляхом внесення особистих даних ОСОБА_3 .
Після цього, невстановлена особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 12 липня 2025 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено, за допомогою ТОВ «Нова пошта» здійснила відправлення підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 08.07.2025 до поштового відділення ТОВ «Нова пошта», що за адресою вулиця Армійська, 1 в місті Мена Корюківського району Чернігівської області, де його отримав ОСОБА_3 , який у свою чергу, за вказані послуги перерахував через накладний платіж ТОВ «Нова пошта» на банківський рахунок невстановленої особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, грошові кошти в сумі 18 000 гривень та почав зберігати вказане підроблене посвідчення з метою його подальшого використання.
Відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС за вих. № 31/14902-10180-2026 від 06.05.2026 посвідчення водія серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , а також іншим фізичним особам не видавалося.
В подальшому, 27 квітня 2026 року близько 12 години 28 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «SKODA», моделі «FABIA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі Мена – Феськівка, близько 500 метрів від будинку № 121А по вулиці Чернігівський шлях міста Мена Корюківського району Чернігівської області, був зупинений працівниками Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 є завідомо підробленим документом, діючи з прямим умислом, використав завідомо підроблений документ – посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане нібито ТСЦ 8041 08.07.2025 на ім`я ОСОБА_3 , шляхом його пред`явлення для перевірки інспектору Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 1 (місто Мена) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_5 на підтвердження наявності права керування транспортним засобом.
Відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС за вих. № 31/14902-10180-2026 від 06.05.2026 посвідчення водія серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , а також іншим фізичним особам не видавалося.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-26/5240-ДД від 29.04.2026 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_3 не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
ІІ. Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3  допитаний у судовому засіданні, вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України визнав та пояснив суду, що дійсно в липні 2025 року він по оголошенню в Інтернеті зв’язався з невідомою особою та узгодив придбання посвідчення водія за 18 000 гривень. Даній особі він наслав свою фотокартку та необхідні документи. В тому ж місяці у відділенні Нової пошти він отримав посвідчення водія. Він розумів, що воно є підробленим так як воно не показувалося в застосунку «Дія». Дане посвідчення він пред`явив у квітні 2026 року працівникам поліції в місті Мена Чернігівської області, які його зупинили через порушення ПДР. У вчиненому щиро кається, просить суду суворо не карати.
ІІІ. Оцінки суду.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України Суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і стосуються винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень і кваліфікації його дій, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити саме ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи, які стосуються винуватості обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення і кваліфікації його дій, ніким не оспорюються, Суд знаходить, що  ОСОБА_3  вчинив кримінальні правопорушення, які кваліфіковані  за частиною третьою статті 358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає права з метою його використання іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та частиною четвертою статті 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу, а вина його у скоєному доведена у повному обсязі.
ІV. Призначення покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
При цьому, в даній ситуації Суд враховує, що згідно зі статтею 66 КК щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.
Так, в зазначених правовідносинах обвинувачений вину у інкримінованому діянні визнав повністю, виходячи із його пояснень прослідковується, те що він бажає виправити ситуацію, яка виникла внаслідок його дій, а тому Суд розцінює поведінку обвинуваченого, як щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК, Судом не встановлено.
Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідно до статті 65 КК враховує:
1. ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із статтею 12 КК є нетяжким злочином та кримінальним проступком;
2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);
3. особу винного – його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я, те, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи;
4. наявність постійного місця проживання, характеристику за таким, наявність статусу «Ветеран військової служби»;
5. наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують;
6. те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;
7. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.
У зв`язку із викладеним, Суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 з обранням покарання у виді обмеження волі в межах санкції частин статті, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.
Проте, Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, Суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права – це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним
та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).
Закріплення в законі можливості звільнення особи від відбуття покарання з випробуванням є вираженням конституційних принципів додержання гуманізму, справедливості й законності.
Так, в даному конкретному випадку судом враховуються індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також, те що застосування статті 75 КК не забороняється кримінальним законом в даній конкретній ситуації.
Також, обґрунтовуючи можливість застосування статті 75 КК до обвинуваченого Суд звертає увагу на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених (частина друга статті 50 КК).
В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.
Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_3 статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.
У зв`язку зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Речові докази в кримінальному провадженні: посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане 08.07.2025 Територіальним сервісним центром № 8041 на ім`я ОСОБА_3 , два чеки переказу коштів ТОВ «Нова пошта», виписку про рух грошових коштів по банківському рахунку ОСОБА_6 , котрі зберігаються в матеріалах кримінального провадження, необхідно залишити зберігатися в матеріалах даного кримінального провадження.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2026 року необхідно скасувати.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винуватим за частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України та призначити покарання:
- за частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України у виді 01 (одного) року 01 (одного) місяця обмеження волі;
- за частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України у виді 01 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до частини першої статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити  ОСОБА_3  покарання у вигляді 01 (одного) року 01 (місяця) обмеження волі.
Згідно статті 75 КК України звільнити  ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на  1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частинами першою та третьою статті 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_3  до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави 1 925 (одну тисячу дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 44 копійки процесуальних витрат на залучення експерта. 
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2026 року необхідно скасувати.
Речові докази в кримінальному провадженні: посвідчення водія серії НОМЕР_4 видане 08.07.2025 Територіальним сервісним центром № 8041 на ім`я ОСОБА_3 , два чеки переказу коштів ТОВ «Нова пошта», виписку про рух грошових коштів по банківському рахунку ОСОБА_6 , котрі зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігатися в матеріалах даного кримінального провадження.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:       ОСОБА_1