Справа № 204/12955/25
Провадження № 2-о/204/53/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра, у складі: 
головуючого - судді Приваліхіної А.І.,
за участю секретаря судового засідання - Єрмак Д.О.,
представниці заявниці ОСОБА_1 - адвокатки Скочко О.А., представника заінтересованої особи Терещенко А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради та Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, -
У С Т А Н О В И В:
03 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визначивши заінтересованою особою Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради (том - 1, а. с. 1-4 та на звороті). 
В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її матір`ю є ОСОБА_2 , яка після розлучення з її батьком ОСОБА_3 , 04 березня 1989 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». Пізніше, шлюб між ними було розірвано, а 19 квітня 1991 року її мати ОСОБА_7 , уклала шлюб з ОСОБА_8 , у зв`язку з чим змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_9 ». Вказує, що з того часу, як мати уклала з ним шлюб, вони почали проживати однією родино та вселились до вітчима у кв. АДРЕСА_1 , де він мешкав зі своїми батьками. Стверджує, що відповідно до ордеру № 221 Південного машинобудівного заводу від 12 травня 1974 року, виданого батькові її вітчима ОСОБА_10 , останньому надано право на зайняття 3 кімнат у квартирі АДРЕСА_1 , разом із родиною, якого складалась з його дружини - ОСОБА_11 , доньки - ОСОБА_8 та сина - ОСОБА_8 (вітчим). Вказує, що на початку 80-х років сестра її вітчима, ОСОБА_8 , вийшла заміж та переїхала у інше місце проживання, вона її ніколи не бачила, адже остання не спілкувалась з родичами. Таким чином, з 19 квітня 1991 року вони всі разом, зокрема: її мама ОСОБА_12 , її вітчим ОСОБА_8 , мати її вітчима ОСОБА_11 , та батько її вітчима ОСОБА_10 , почали проживати разом у вказаній квартирі, однією сім`єю, ведучи спільне господарство та маючи спільний бюджет. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_12 . Вказує, що 11 квітня 2007 року розлучилися батьки вітчима ( ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ), у зв`язку з чим ОСОБА_11 змінила прізвище на своє дошлюбне « ОСОБА_13 », але продовжила проживати разом з ними всіма у вказаній квартирі, адже іншого житла ні у кого з них не було. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько її вітчима ОСОБА_10 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її вітчим ОСОБА_8 . Стверджує, що у зв`язку з тим, що ніхто з них на день смерті не мав зареєстрованого права власності на майном, то вони не звертались до нотаріальної контори із заявами на прийняття спадщини. Вказує, що останні роки - з 2005 року по 2022 року, разом з ними в квартирі вселився та проживав її чоловік ОСОБА_14 , від шлюбу з яким у них народилось двоє дітей - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Пізніше, у 2023 році, коли вона з ОСОБА_17 розірвали шлюб, останній виїхав на інше місце проживання. Стверджує, що з того часу в квартирі лишилися мешкати вона разом з її дітьми та ОСОБА_18 , яку вони доглядали та утримували як рідну бабусю до її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказує, що відповідно до довідки № 021209 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15 листопада 2025 року у кв. АДРЕСА_1 , наймачем даної квартири зазначений покійний батько її вітчима ОСОБА_10 , який знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю, та вона. Стверджує, що на даний момент вона намагається оформити правовстановлюючі документи на квартиру шляхом приватизації в установленому законом порядку, адже проживає у цій квартирі більше 34 років, з яких тривалий час вона проживала однією сім`єю з наймачем та членами його родини, кожного з яких вона доглядала до моменту їх смерті, хоча і не була їм кровною родичкою. Стверджує, що вона сплачувала і продовжує сплачувати комунальні послуги за цю квартиру, фактично вступила в її управління та користування. При цьому зазначає, що за життя, ОСОБА_10 , будучи наймачем квартири, надав згоду на їхнє вселення з матір`ю до вказаної квартири, але не встиг її приватизувати та зареєструвати. Стверджує, що в неї немає ні з ким спору з приводу кв. АДРЕСА_1 , в якій вона проживає, та, яка знаходиться на балансі КЖЕП «Південне» ДМР. Тому, з наміром приватизувати вказану квартиру вона звернулась до КЖЕП ДМР з проханням переоформити на неї особовий рахунок та визначити її наймачем для подальшої її приватизації. Однак, у вказаному їй було відмовлено із посиланням на те, що відсутні документи, що підтверджують родинні зв`язки між нею та незареєстрованим власником. З цих підстав, прохає суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_10 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_18 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19 квітня 1991 року по день їхньої смерті.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 13 січня 2026 року (а. с. 32), копія якої надіслана учасникам справи 10 грудня 2025 року за вихідним № 30654/25-вих/2-о/204/272/25 (том - 1, а. с. 33).
Протокольною ухвалою суду до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено Дніпровську міську раду (том - 1, а. с. 44-46).
29 січня 2026 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представниці заінтересованої особи ДМР - Терещенко А.В. (том - 1, а. с. 97-99 та на звороті), в якому вона заявлені вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує.
В поясненнях зазначає, що заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19 квітня 1991 року по день його смерті; з ОСОБА_10 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 19 квітня 1991 року по день його смерті; зі ОСОБА_18 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19 квітня 1991 року по день її смерті. Встановлення зазначеного факту родинних відносин потрібен заявниці для проведення подальшої процедури приватизації квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Вказує, що основними нормативно-правовими актами, які регламентують питання приватизації житла, є Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», «Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР». Так, згідно з вимогами п. 17 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 цього Положення визначено перелік документів, які громадяни повинні подавати до органів приватизації. Відповідно до вимог ст. 61 Житлового кодексу УРСР, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Вказує, що незважаючи на те, що в своїй заяві заявниця посилається на відмову Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (лист № 3/16-5836 від 25 листопада 2025 року) у зміні умов договору найму, посилаючись на відсутність документів, що підтверджують родинні зв`язки між нею та незареєстрованим власником, нею до заяви не додано договір найму житлового приміщення у будинку комунальної власності АДРЕСА_2 -заводській, який мав бути укладений на підставі Ордера № 221 від 12 травня 1974 року, який було видано її вітчиму. Водночас, вважає, що сам по собі факт не укладання договору найму житлового приміщення ставить під сумнів факт її вселення у вищезазначене житлове приміщення. Також, зазначає про те, що до заявницею не надано до матеріалів заяви жодних належних доказів того, що вона дійсно здійснювала фінансову та фізичну допомогу померлим, як про те зазначено нею в заяві. Крім того, вказує на те, що у матеріалах справи також відсутні фінансові документи, квитанції про сплату нею комунальних послуг, чеки - тобто відсутні належні докази спільного проживання та ведення спільного господарства, як того вимагає чинне законодавство. З огляду на вищевикладене, вважає, що дана заява є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року у справі поновлено судовий розгляд (том - 1, а. с. 157).
У судовому засіданні представниця заявниці - адвокатка Скочко О.А., вимоги заяви підтримала в повному обсязі, прохала суд їх задовольнити, обґрунтування надала аналогічні тексту заяви.
У судовому засіданні представниця заінтересованої особи ДМР - Терещенко А.В. заявлені вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, обґрунтування надала аналогічні тексту письмових пояснень. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, приймаючи до уваги покази свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що від 19 січня 1964 року ОСОБА_10 уклав шлюб зі ОСОБА_18 , про що складено відповідний актовий запис, а її прізвище після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_9 », що підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (том - 1, а. с. 60).
У шлюбі у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 листопада 1964 року (том - 1, а. с. 58).
12 травня 1974 року Південним Машинобудівельним заводом ОСОБА_10 та його сім`ї у складі з 4 осіб ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (дружина), ОСОБА_8 (син) та ОСОБА_8 (донька), видано Ордер № 221 на право зайняття трьох кімнат, площею 41,3 м2 в квартирі АДРЕСА_1 на підставі рішення адміністрації та робітничого комітету від 10 квітня 1974 року (том - 1, а. с. 61).
З довідки ЦНАП м. Дніпра № 021209 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13 листопада 2025 року (том - 1, а. с. 54) вбачається, що ОСОБА_10 буз зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 04 липня 1974 року по 16 лютого 2012 року.
Також судом встановлено, що заявниця ОСОБА_19 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком є ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 16 вересня 1987 року (том - 1, а. с. 59) та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (том - 1, а. с. 72, 154).
З відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур № 1454 від 06 травня 2026 року на запит суду у справі № 204/4499/26 (том - 2, а. с. 2) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 05 червня 2005 року по теперішній час зареєстрована у АДРЕСА_3 .
З повідомлення Дніпровського ліцею № 31 «Пріоритет» ДМР від 24 квітня 2026 року № 049 (том - 1, а. с. 215) вбачається, що згідно алфавітної книги, заявниця навчалася у середній школі № 31 м. Дніпропетровська, оскільки проживала по АДРЕСА_3 . 
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00054387494 від 25 жовтня 2025 року (а. с. 74 та на звороті) вбачається, що мати заявниці - ОСОБА_2 , 04 березня 1989 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , про що було складено актовий запис про шлюб № 156, а її прізвище після реєстрації шлюбу змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00054387535 від 25 жовтня 2025 року (а. с. 73 та на звороті) вбачається, що мати заявниці - ОСОБА_7 , 19 квітня 1991 року уклала шлюб з ОСОБА_8 , про що було складено актовий запис про шлюб № 239, а її прізвище після реєстрації шлюбу змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_9 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявниці - ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 09 січня 2006 року (том - 1, а. с. 66).
11 квітня 2007 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий № 131, а їй після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_13 », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 20 листопада 2007 року (том - 1, а. с. 63) та свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_7 від 28 листопада 2007 року (том - 1, а. с. 55).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 07 лютого 2012 року (том - 1, а. с. 65).
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер вітчим заявниці - ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 06 березня 2017 року (том - 1, а. с. 64).
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_18 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 18 жовтня 2025 року (том - 1, а. с. 67).
З відповіді ДМТБІ ДМР від 12 листопада 2025 року № 12279 (том - 1, а. с. 56) вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року, в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1, відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 за гр. ОСОБА_20 та за будь-якою іншою особою.
З відповіді Департаменту житлового господарства ДМР від 25 листопада 2025 року № 3/16-5836 щодо надання ОСОБА_21 дозволу на зміну умов договору найму (том - 1, а. с. 57) вбачається, що наданий нею пакет документів має недоліки, зокрема: відповідно до поданих копій документів неможливо встановити родинні відносини між нею та попереднім квартиронаймачем.
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 83923469 від 21 січня 2026 року (том - 1, а. с. 84) вбачається, що спадкова справа до майна ОСОБА_12 не заводилася.
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 83923544 від 21 січня 2026 року (том - 1, а. с. 85) вбачається, що спадкова справа до майна ОСОБА_10 не заводилася.
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 83923605 від 21 січня 2026 року (том - 1, а. с. 86) вбачається, що спадкова справа до майна ОСОБА_8 не заводилася.
З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 83923645 від 21 січня 2026 року (том - 1, а. с. 87) вбачається, що спадкова справа до майна ОСОБА_18 не заводилася.
З відповіді Департаменту житлового господарства ДМР від 05 лютого 2026 року № 3/9-6933 (том - 1, а. с. 142) вбачається, що книга видачі ордерів на житлові приміщення Чечелівського району м. Дніпра за 1974 рік у департаменті відсутня.
З відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 23 березня 2026 року № 10/5-1053 (том - 1, а. с. 166) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , була зареєстрована з 17 лютого 1992 року по 20 березня 2006 року;  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований з 09 жовтня 1980 року по 29 червня 1983 року, з 24 листопада 1983 року по 02 серпня 1984 року та з 27 листопада 1986 року по 13 березня 2017 року; ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , була зареєстрована з 04 грудня 1974 року по 18 жовтня 2025 року.
З лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_18 від 17 жовтня 2025 року № 12/99 (том - 1, а. с. 167) вбачається, що видано воно ОСОБА_1 .
З рахунку на оплату № 10-00097 від 17 жовтня 2025 року ФОП ОСОБА_23 (том - 1, а. с. 180) вбачається, що заявниця була замовником ритуальних послуг щодо поховання ОСОБА_18 .
З довідки на одержання та під поховання праху КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій» (том - 1, а. с. 181) вбачається, що ОСОБА_1 була замовником кремації померлої ОСОБА_18 .
У судовому засіданні, що відбулося 18 лютого 2026 року, свідок ОСОБА_24 пояснив, що він із заявницею є сусідами, вона мешкає у кв. АДРЕСА_1 . Стверджував, що коли у 1990-х роках він заселився у свою квартиру, то ОСОБА_25 вже мешкала у сусідній квартирі АДРЕСА_4 . Вказав, що зараз заявниця мешкає у квартирі разом зі своїми дітьми, оскільки її мати, дідусь та бабуся вже померли. 
У судовому засіданні, що відбулося 18 лютого 2026 року, свідок ОСОБА_26 пояснив, що ОСОБА_25 вже давно його сусідка, вона мешкала в квартирі разом із батьком, дідусем та бабусею, які вже померли. Наразі вона мешкає в квартирі разом зі своїми дітьми, більше там ніхто не проживає. 
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Приписами ч. ч. 3, 7 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Нормами ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
Встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем позивачці необхідно для реалізації своїх спадкових прав.
Так, суд зазначає, що оскільки заявниця ОСОБА_1 , з моменту укладення 19 квітня 1991 року її матір`ю ОСОБА_12 шлюбу з ОСОБА_8 , проживала у спірній квартирі, право на зайняття якої було надано ще батьку її вітчима ОСОБА_10 разом з сім`єю ( ОСОБА_8 , ОСОБА_27 ) у 1974 році, а отже вона вселилася у спірне житлове приміщення на законній підставі і протягом тривалого часу правомірно та добросовісно ним користувалася та після смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_22 продовжує проживати у спірній квартирі, при цьому на цю житлову площу окрім неї ніхто не претендує, а дана квартира є єдиним об`єктом нерухомого майна та єдиним житлом заявниці, суд доходить висновку, що остання набула рівного з наймачем права користування спірною квартирою, а отже фактично стала її наймачем, а відтак остання має першочергове право на її приватизацію.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця є донькою ОСОБА_12 , яка 19 квітня 1991 року уклала шлюб з ОСОБА_8 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 (разом із батьком та матір`ю), після укладення шлюбу матір`ю почала мешкати за спірною адресою однією сім`єю разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був зареєстрований за спірною адресою з 09 жовтня 1980 року по 29 червня 1983 року, з 24 листопада 1983 року по 02 серпня 1984 року та з 27 листопада 1986 року по 13 березня 2017 року; його матір`ю ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка була зареєстрована з 04 грудня 1974 року по 18 жовтня 2025 року та його батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який був зареєстрований за вказаною адресою з 04 липня 1974 року по 16 лютого 2012 року, вела із ними спільне господарство, що підтверджується допустимими, достатніми та достовірними доказами та показами свідків, суд переконливого висновку про можливість встановлення у судовому порядку того факту, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП  НОМЕР_11 ), проживала однією сім`єю разом із ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19 квітня 1991 року по день його смерті, із ОСОБА_10 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 19 квітня 1991 року по день його смерті, та зі ОСОБА_18 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19 квітня1991 року по день її смерті, а відтак заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.
Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 293, 354-355 ЦПК України, - 
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_11 ), заінтересована особа - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 16; ЄДРПОУ 38114671), про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю - задовольнити у повному обсязі.
Встановити той факт, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП  НОМЕР_11 ), проживала однією сім`єю разом: із ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 19 квітня 1991 року по день його смерті; із ОСОБА_10 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 19 квітня 1991 року по день його смерті; зі ОСОБА_18 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19 квітня1991 року по день її смерті.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.
Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.
Повний текст рішення суду складено 18 червня 2026 року.

Суддя        А.І. Приваліхіна