РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року 	справа № 580/3293/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області (далі – відповідач 2), в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №232730030932 від 05.03.2026 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи в Комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі «Донецький обласний протипухлинний центр» з 02.08.2004 р. по 04.08.2005 р.; з 05.08.2005 р. по 06.02.2015 р. та призначити пенсію за Списком №1 з 26.02.2026 р. на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-p/2020;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 20 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначения пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Проте, 10 березня 2026 року позивачка отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №232730030932 від 05.03.2026 року про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1. Відмова у призначенні пенсїї за віком на пільгових умовах за Списком №1 обумовлена недосягненням пенсійного віку.
Вважаючи вказане рішення протиправним та необґрунтованим, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою від 06.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.
Представниця відповідача 1 через систему «Електронний суд» 17.04.2026 подала до суду відзив на позов в якому зазначила, що оскільки, у заявлених правовідносинах позивачка звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії та відповідальним структурним підрозділом за розгляд заяви позивачки та прийняття рішення було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, а тому, Головне управління виконало виключно 2 функції: прийняло заяву позивача та направило відповідь за результатами розгляду такої заяви. Зазначає, що Головне управління не приймало жодного розпорядчого акта за результатами розгляду заяви позивача про призначення нового виду пенсії, тому у задоволені позову просить відмовити.
Представниця відповідача 2 через систему «Електронний суд» 23.04.2026 подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що позивачка звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.02.2026. За принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 05.03.2026 №232730030932 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку. Представниця відповідача вважає прийняте рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах правомірним та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
26 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначения пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Відповідно до принципу екстериторіальності вищезазначену заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та прийнято рішення №232730030932 від 05 березня 2026 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058, у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку - 50 років.
Під час розгляду заяви позивачки про призначення пенсії Головним управлінням з`ясовано наступне:
Вік заявниці 45 років 01 місяць 27 днів;
Страховий стаж особи склав 24 роки 12 днів, при цьому з урахуванням стажу за Списком №1 - (8 років) страховий стаж склав - 32 роки 12 днів;
До пільгового стажу за Списком №1 зараховано періоди роботи: 
- з 03.09.2015 по 01.11.2017 (2 роки 01 місяць 29 днів), згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2026 №02/20-45, виданої КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради; 
- з 03.09.2018 по 14.03.2022 (3 роки 06 місяців 11 днів), згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.02.2026 №45/07-26, виданої КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради»; 
- з 01.09.2023 по 12.02.2026 (2 роки 05 місяців 12 днів), згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.02.2026 №19, виданої Черкаським обласним кардіологічним центром Черкаської обласної ради.
Позивачка зазначає, що відповідачем 2 протиправно та безпідставно не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 02.08.2004 р. по 04.08.2005 р. (01 рік 00 місяців 03 дні); з 05.08.2005 р. по 06.02.2015 р. (09 років 06 місяців 02 днів), а всього 10 років 06 місяців 05 днів Комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі «Донецький обласний протипухлинний центр» відповідно до записів в трудовій книжні серії НОМЕР_1 від 02.08.2004 р.
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Статтею 8 Закону України 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та досягли встановленого цим законом ненсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. 
Україна є соціальна держава (стаття 1 Конституції України). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Основного Закону України. 
Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезнечення» визначас, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, с трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637). Пунктом Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, с трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлосться на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведения атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відновідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 сериня 1993 року №637. 
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведения атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає У регулюванні відносин між власником або уновноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. 
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Нерелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. 
Велика Палата Верховного Суду по зразковій справі №360/3611/20 від 03.11.2021, дійшла висновку що трудова книжка с основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Верховний Суд у постанові від 21 лотого 2018 року у справі № 687/975/17 погодився висновком судів попередніх інстанцій, які вказали, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванно заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприсмстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнения трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавления позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечения". 
Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а наголосив на тому, що формальні петочності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-a наголосив на тому, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмежения особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України). 
Конституційний Суд України зазначас, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист с однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезнечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конститунійного права на соціальний захист, мас здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.
Починаючи з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за списком № 1, а саме: пункт «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-Х11 «Про пенсійне забезнечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та пункт 1 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». 
У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «ненсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку. 
Рішенням від 23 січня 2020 року №1-p/2020 справа № 1-5/2018 (746/15) Конституційний Суд України визначив, що застосуванню підягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - " " статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечения" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних пормах, а саме на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком No) виробництв. робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
- чоловіки - після досягнення 50 років; 
- жінки - після досягнення 45 років, при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
У рішенні від 23 січня 2020 року Конституційний Суд України зробив висновок щодо пеконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію та страхового стажу на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листонада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечения» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-p/2020).
Також у пункті 4.4. мотивувальної частини Рішення від 23 січня 2020 року № 1- р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено постание підвищения на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принций верховенства права, складовою, якого с юридична визначеність. 
У пункті третьому резолютивної частини рішення КСУ від 23 січня 2020 року № 1- р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього рішення, а саме застосуванию підлягають положения Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. 
Згідно із частиною другою статті 8 Закону «Про Конституційний Суд України» з метою захисту та відновлення прав особи Суд розглядає питання щодо відповідності Конституції України (конституційності) акта (його окремих положень), який утратив чинність, але продовжує застосовуватись до правовідносин, що виникли під час його чинності. У третьому пункті Рішення № 1-р/2020 визначепо порядок його виконання щодо тих осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року (набрання чинності Законом № 213-VIII) посадах, визначених у вказаних нормах. 
Згідно із статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду зразкової справи №360/3611/20 зазначив, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-p/2020, i відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ нісля 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.
Проаналізувавши вищенаведені норми права, суд зазначає, що з 23.01.2020 р. в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезнечения» у редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII та п.1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017р. Ne21-48-VIII. 
Відносно позивачки правила означених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та 50 років за п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закопу України від 03.10.2017 №2148-VIII. 
Отже, обрані пенсійним фондом у спірному випадку мотиви вчинення владного правлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету застосуванням приписів ст.17 Закону України «Про виконания рішень застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта приватної особи (тобто на користь позивача). У спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1- р/2020, а не Закону №1058-IV. 
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду в зразковій справі №360/3611/20 від 03.11.2021, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав подини від 14 жовтня 2010 року у справі «Нокін проти України»). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 мотого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207ани 19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачения прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення № 1-p/2020, а не Закону № 1058-IV. 
Аналогічні висновки сформував Верховний Суд в складі колегії суддів касаційного адміністративного суду по справі №160/9272/20 від 17.12.2021 року, по справі №280/4257/20 від 09.12.2021 року, по справі №280/3230/20 від 07.12.2021 року, по справі №500/1879/20 від 16.12.2021 року.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що до пільгового стажу зараховано Головним управлінням зараховано до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: 
- з 03.09.2015 по 01.11.2017 (2 роки 01 місяць 29 днів), згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.02.2026 №02/20-45, виданої КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради; 
- з 03.09.2018 по 14.03.2022 (3 роки 06 місяців 11 днів), згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.02.2026 №45/07-26, виданої КНП «Клінічний центр онкології, гематології, трансплантології та паліативної допомоги Черкаської обласної ради»; 
- з 01.09.2023 по 12.02.2026 (2 роки 05 місяців 12 днів), згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11.02.2026 №19, виданої Черкаським обласним кардіологічним центром Черкаської обласної ради. Пільговий стаж Позивачки за Списком №1 підтверджено наказами про атестацію робочих місць: № 170 від 06.04.2017, №141 від 25.08.2017, №171 від 27.08.2012, №97 від 12.07.2019.
Проте, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 02.08.2004 р. по 04.08.2005 р. (01 рік 00 місяців 03 днів); з 05.08.2005 р. по 06.02.2015 р. (09 років 06 місяців 02 дні), а всього 10 років 06 місяців 05 днів Комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі «Донецький обласний протипухлинний центр».
З наявної в матеріалах справи копї трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 02.08.2004 р. наявні записи:
- з 02.08.2004 р. прийнята на роботу на посаду лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури по радіаційній діагностиці в рентгенологічне відділення, згідно наказу № 357-к від 28.07.2004 р. (запис №1 в трудовій книжці); 
- з 04.08.2005 р. звільнена в зв`язку закінченням інтернатури, згідно наказу №425-к від 29.09.2005 р. (запис №2 в трудовій книжці); 
- з 05.08.2005 р. прийнята на роботу на посаду лікаря рентгенолога в рентгенологічне відділення, згідно наказу №441-к від 02.08.2005 р. (зание №3 в трудовій книжці); з 08.06.2007 р. Донецький обласний протипухлипний центр перейменований в Комунальний клінічно лікарський-профілактичний заклад «Допецький обласний протипухлинний центр» на підставі рішення Донецької обласної ради від 12.03.2007 р. №5/8 -175, згідно наказу №1001 від 08.06.2007 р. (запис №4 в трудовій книжці); 
- 06.02.2015 р. звільнена за власним бажанням, згідно наказу №91-к від 06.02.2015 р. (запис №5 в трудовій книжці).
Робота на посадах із особливими умовами праці ОСОБА_1 зі спеціальним стажем за Списком № 1 підтверджується: трудовою книжкою НОМЕР_2 від 02.08.2004 р.; довідкою форми ОК-5; довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсіії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у нвй від 12.02.2026 №02-20/45; наказом про закінчення проведення атестації робочих місць робітників рентгено-діагностичного відділення та рентгенкабінету протитуберкульозного відділення і підтвердження встановлених пільг та компенмацій від 27.08.2012 №171; 
Судом встановлено, що трудова книжка позивачки серії НОМЕР_2 від 02.08.2004 року, довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній 12.02.2026 №02-20/45, та наказ про закінчення проведення атестації робочих місць робітників рентгено-діагностичного відділення та рентгенкабінету протитуберкульозного відділення і підтвердження встановлених пільг та компенмацій від 27.08.2012 №171 містять інформацію про проведення атестації робочих місць.
З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №232730030932 від 05.03.2026 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_2 згідно рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 №1/-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), підлягає скасуванню як протиправне.
Зарахуванню до пільгового стажу позиваки за Списком №і підлягає період роботи з 02.08.2004 р. по 04.08.2005 р.; з 05.08.2005 р. по 06.02.2015 р. в Комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі «Донецький обласний протипухлинний центр».
Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідно до заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне з метою повного захисту порушених прав позивачки зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати ОСОБА_2 до пільгового стажу повні періоди роботи: роботи з 02.08.2004 р. по 04.08.2005 р.; з 05.08.2005 р. по 06.02.2015 р. в Комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі «Донецький обласний протипухлинний центр».

В спірному випадку заява позиваки від 26.02.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 за Списком №1, розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 05.03.2026 №232730030932.
Таким чином, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 , з 26.02.2026 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-p/2020.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовної заяви.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача слід стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області.
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №232730030932 від 05.03.2026 р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 02.08.2004 р. по 04.08.2005 р.; з 05.08.2005 р. по 06.02.2015 р. в Комунальному клінічному лікувально-профілактичному закладі «Донецький обласний протипухлинний центр» 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2026 про призначення пенсії з 26.02.2026 р. за Списком №1, на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» під 02.03.2015 №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-p/2020.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса ВПО, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, Херсонська область, м.Херсон, вул.Крицак Валентини, 6, ЄДРПОУ 21295057) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 660 (шістсот шістдесят ) гривень 60 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ