Справа № 604/992/25
Провадження № 2/604/35/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі 
головуючого судді Сидорак Г.Б.,
за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, ОСОБА_1 , - адвокат Драус О.О., яка здійснює представництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1068810 від 20 березня 2024 року, звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, мати малолітньої дитини - ОСОБА_4 померла, батько ОСОБА_2 , зареєстрований в с. Воробіївка Тернопільського району, проте більше 4 років за місцем реєстрації не проживає, перебуває за межами країни, з дочкою не спілкується, участі у її вихованні не бере. Позивач ОСОБА_1 є бабусею малолітньої ОСОБА_3 . З 01 лютого 2024 р догляд за ОСОБА_3 здійснює бабуся ОСОБА_1 , яка займається вихованням онуки, однак за наявності у дитини батька - не має права самостійно діяти в інтересах малолітньої. Відповідач свідомо обрав такі життєві умови, за яких повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків, змінювати свою поведінку у кращу сторону не бажає, жодних заборон щодо виховання дитини та спілкування із нею йому не створюють, однак останній ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку із наведеним, представник позивача вважає, що є усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Також просить стягнути аліменти на малолітню дочку в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить встановити опіку над малолітньою ОСОБА_3 та призначити опікуном - ОСОБА_1 .
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 29 серпня 2025 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду.
Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Позивач пояснила, що відповідачу відомо про перебування справи про позбавлення його батьківських прав в суді, однак жодних дій щодо дитини він не вчиняв, надалі перебуває за кордоном, дитиною цікавиться лише на її вимогу. Вона не може повноцінно забезпечувати дитину, а також забезпечити надані дитині законом права, оскільки не є її опікуном, а батько перебуває за кордоном.
Відповідач, в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, відзив на позов не подав, а тому суд постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судовому засіданні пояснила суду, що дитина змалечку під опікою бабусь. На початку 2024 року ОСОБА_1 звернулася до органів опіки про тимчасове влаштування внучки ОСОБА_5 до неї в сім`ю, бо не могла оформити дитину в садок, так як її законний представник - батько перебував тривалий час за кордоном. Дитина приблизно з 2022 року постійно проживає з позивачем у справі, яка закриває усі потреби дитини. Щодо висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав пояснила суду, що під час розгляду цього питання батько був на відеоконференцзв`язку з органом опіки та піклування, просив дати йому можливість виправитися, однак з вересня 2025 року він на зв`язок з ними не виходив, представник також смс-повідомленнями повідомляла його про розгляд справи в суді.
Суд, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13 грудня 2018 року зареєстрували шлюб у Волочиському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №188. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». Вказане вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 13 грудня 2018 року.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 08 серпня 2023 року Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 11.07.2019 р. Виконавчим комітетом Волочиської міської ради Хмельницької області, актовий запис №166.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була донькою ОСОБА_1 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .
Згідно з розпорядженням голови Скориківської сільської ради Тернопільської області І. Стахурського від 11.03.2024 р. №38, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительку с. Воробіївка Тернопільського району тимчасово влаштовано в сім`ю бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка тимчасово проживає в с. Гнилиці Тернопільського району.
З інформації, що міститься у довідці, виданій директором Новосільського ліцею ім. М. Зарицького Скориківської сільської ради від 18 грудня 2025 року №01-25/107, вбачається, що ОСОБА_3 навчається у 1 класі Новосільського ліцею ім. М. Зарицького. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна учениця. Бабуся ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дитини . цікавиться навчанням. За період навчання у І семестрі спілкування з батьком ОСОБА_9 не відбувалося.
Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданої старостою с. Кошляки Тернопільського району 18 липня 2025 року №134 вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 . До складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 - заявник (мати), ОСОБА_10 - син, ОСОБА_11 - син, ОСОБА_12 - син, ОСОБА_3 - онука.
Із акту обстеження житлових умов від 18 липня 2025 року вбачається, що при обстеженні будинку за адресою АДРЕСА_1 , було встановлено, що за вказаною адресою проживають ОСОБА_1 - заявник, ОСОБА_10 - син, ОСОБА_11 - син, ОСОБА_12 - син, ОСОБА_3 - онука. Будинок має 3 кімнати, житловою площею 46 кв.м., є земельна ділянка площею 0,08 га та 9 шт птиці.
Крім того, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 30.07.2025 року, комісією на підставі опиту свідків встановлено, що ОСОБА_2 не відвідує дочку та не бере участі у її вихованні.
Довідкою з Гнилицького закладу дошкільної освіти від 30.07.2025 року підтверджується, що в період 07.02.2024 року до 13.06.2025 року ОСОБА_3 приводила та забирала із садочку бабуся ОСОБА_1 , також була присутня на усіх заходах, які проводилися у закладі.
Згідно із висновком про стан здоров`я позивача ОСОБА_1 від 14.03.2025 р., остання відповідно даних медичного обстеження є здоровою.
За час проживання на території Скориківської сільської ради ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони. Скарг та зауважень на поведінку ОСОБА_1 у виконком сільської Ради не поступало, що підтверджується довідкою-характеристикою від 31.07.2025 року.
Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період 25.10.2024 - 22.07.2025 відповідач надіслав позивачу 40557,42 грн, за період 07.08.2025-09.12.25 - 14118,44 грн, за період 19.12.2025-19.03.2026 - 6579,18 грн на утримання дитини, тобто за 25 місяців в середньому позивач отримувала на утримання внучки 2450,20 грн.
Відповідно до інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2026 року та інформації відділу соціального захисту населення Хмельницької ОВА від 18.03.2026 року, ОСОБА_3 призначено державну соціальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника з 08.07.2019 року, виплата здійснюється батьку дитини - ОСОБА_2 . Щомісячна виплата становить 2361,00 грн, фактично виплату проведено по червень 2025 року.
Згідно з наданою 18.11.2025 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацією, ОСОБА_13 перебував за межами України в період 14.04.21-17.11.2021, 13.05.2022-19.11.2022, 25.02.2023-16.01.2024 та 19.01.2024 перетнув кордон в напрямку виїзду з України. Як пояснила позивач, в період, коли батько перебував вдома востаннє з 16.01.2024 до 19.01.2024, до доньки він не приходив, на даний час перебуває в Республіці Польща.
Позивачем надано скріншоти переписки з відповідачем, з яких вбачається, що відповідач обізнаний про розгляд справи у суді про позбавлення його батьківських прав, а також час від часу телефонує позивачу. Як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні він телефонує їй щоб порозмовляти з дитиною, однак, внучка не часто хоче з ним розмовляти, оскільки він спілкується з нею як з двохрічною дитиною.
Рішенням виконавчого комітету від 30 вересня 2025 року №108 затверджено Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та відповідність його інтересам дитини. У вказаному висновку зазначено, що ОСОБА_2 не перебуває в полі зору соціальних служб, питання щодо неналежного виконання батьківських прав на комісії з питань захисту прав дитини не розглядалось. Відомостей щодо аморального способу життя батька до органу опіки, піклування не надходило, зауважень до Токівського старостинського округу від жителів на батька дитини не надходило. У зв`язку з тим, що надано недостатньо інформації про ОСОБА_2 та документів, що підтверджують ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, орган опіки, піклування надав висновок про недоцільність позбавлення його батьківських прав.
В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_14 , яка є хресною матір`ю ОСОБА_5 , яка повідомила суду, що дитина після смерті матері перебувала на вихованні баби ОСОБА_1 , потім трохи жила з татом, але батько поїхав у Польщу. В Польщі свідок деякий час працювала в період лютого-березня 2025 року з відповідачем. Показала суду, що він випивав, дитиною не цікавився, подарунки не передавав, коли вона їхала додому. На даний час вона спілкується з дитиною, вона прив`язана до баби ОСОБА_15 та тітки ОСОБА_16 , чекає щоб батько дзвонив, а він не дзвонить. Пояснила, що коли загинула ОСОБА_17 , то свідок збирала гроші на харчі для дитини. А коли дитина йшла в школу, то також допомагала її збирати, а батько запропонував купити вживані речі з гуманітарної допомоги. Може підтвердити, що дитиною в повній мірі займається баба - ОСОБА_1 .
Судом в режимі відеоконференції було з`ясовано думку дитини ОСОБА_3 , 2019 р.н., яка повідомила, що живе в бабці і їй там подобається, ходить в школу; тато дзвонив на день народження, але подарунки не передавав.
Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України(частини перша, п`ята статті 5 СК України).
Відповідно до частини сьомій статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, чергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою важливі правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності в діях батьків вини. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц (провадження № 61-2237св21) висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей
Так, відповідно до висновку органу опіки, піклування Скориківської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 30 вересня 2025 року №108, визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки надано недостатньо інформації про ОСОБА_2 та документів, що підтверджують ухилення батька від виконання батьківських обов`язків.
Разом з тим, з системного аналізу зазначених вище доказів судом встановлено, що дитина з 2023 року проживає в сім`ї баби ОСОБА_1 , виховується у стійкому сімейному середовищі, для неї створено належні умови для фізичного й духовного розвитку дитини.
Відповідач натомість, проживає протягом значного часу на території іншої держави без участі у вихованні дитини, піклуванні про неї, будучи обізнаним про смерть матері та введення в Україні воєнного стану, що суд вважає виключними обставинами, використовує надану державою соціальну допомогу дитині на власний розсуд, що свідчить про свідоме нехтування своїми обов`язками щодо дитини.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач не забезпечує своїй дочці необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками.
З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, відсутність психоемоційного зв`язку між батьком та дитиною, позов в цій частині слід задовольнити та позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд встановив наступне.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України).
Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2 ст. 181 СК України).
Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В ході судового розгляду суд з`ясував, що дитина проживає із бабусею - ОСОБА_1 ; батько - ОСОБА_2 в недостатньому обсязі участі у матеріальному утриманні дитини.
ОСОБА_2 є працездатним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання дитини.
З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів, підлягають задоволенню. Слід стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі 3000,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку ОСОБА_3 .
Щодо вимогои позивача про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 та призначити опікуном - ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Питання встановлення опіки над дитиною вирішується органами опіки та піклування відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866.
Відповідно до положень ст.ст. 60, 61ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, суд вважає що необхідно передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку Орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області для подальшого влаштування, а вимога про призначення опікуна є передчасною, тому в її задоволенні необхідно відмовити.
На підставі ст. 141 ЦПК України слід cтягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 200, 258, 259, 264, 265, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки - задовольнити частково.
Позбавити до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , аліменти неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 серпня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
В решті позовних вимог відмовити.
Передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під опіку Орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області для подальшого влаштування.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Скориківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, юридична адреса: вул. Богдана Хмельницького, 1б, с. Скорики, Тернопільського району Тернопільської області.
Повне судове рішення складено 24 квітня 2026 року.

Суддя Г.Б. Сидорак