Справа № 367/5776/25
Провадження №2/367/6733/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

19 травня 2026 року        місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Білогруд О.О.,
за участі секретаря судового засідання Гончаренко Н.В.,
представника позивача Боднар Б.Є., представника відповідача Литвинова О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» про розірвання договору, стягнення грошових коштів, сплачених на виконання умов договору, та моральної шкоди,
установив:
І. Стислий виклад позиції сторін.
представником позивача адвокатом Бондар Ю.Є. подано указану позовну заяву до суду. В обґрунтування позову зазначено, що 10.09.2021 укладено ряд договорів купівлі-продажу майнових прав між Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» (далі – ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» ) та ОСОБА_1 , а саме: договір купівлі-продажу майнових прав № Н.б.33-13 на однокімнатну квартиру площею 49 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; договір купівлі-продажу майнових прав № Н.б.33-29 предметом якого є купівля позивачем майнових прав на однокімнатну квартиру площею 45 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , а також договір купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-8 предметом якого є купівля позивачем майнових прав на однокімнатну квартиру площею 42 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . За вищевказаними договорами позивачем була повністю сплачена сума грошових коштів у розмірі 2 877 000,00 грн, а саме 1 029 000,00 грн за договором купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-13 від 10.09.2021; 966 000,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № Н.б. 33-29 від 10.09.2021; 882 000,00 грн за договором купівлі-продажу майнових прав № Н.б. 32-8 від 10.09.2021. Об`єкт будівництва був на етапі закладення фундаменту, строк введення об`єкта в експлуатацію згідно умов договору - IV квартал 2023 року. Проте, станом на кінець IV кварталу 2024 року стан об`єкта капітального будівництва та готовність незавершеного будівництва у значній мірі не відповідала анонсованим ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» та зафіксованим у договорах строкам завершення будівництва. Станом на дату подачі позову будинок залишився не добудованим. Станом на січень 2025 року обов`язки відповідача по передачі позивачу об`єктів нерухомості за договорами не були виконані, всі строки по виконанню вказаних обов`язків були пропущені відповідачем, при цьому відповідачем не надавалося позивачу жодних повідомлень про причини затримки у виконанні обов`язків або про неможливість виконання обов`язків за договорами, тому 17.01.2025 адвокатом позивача було направлено відповідачу вимогу про повернення грошових коштів позивачу в порядку передбаченому вищевказаними договорами. На вищевказану вимогу, відповідачем було надано відповідь, у якій останній не визнав порушень умов договорів зі своєї сторони, відмовився від повернення коштів. У подальшому, а саме 29.04.2025 адвокатом Бондар Б.Є., в інтересах позивача, направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо конкретних обставин, які вплинули на прострочення виконання відповідачем обов`язків за договорами та про заходи вжиті відповідачем для повідомлення позивача про існування відповідних обставин та усунення таких обставин. На момент звернення до суду, відповідь на вказаний адвокатський запит не надходила. У зв`язку з зазначеними обставинами, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У позовній заяві позивач просить розірвати Договори купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-13 від 10.09.2021, № Н.б.33-29 від 10.09.2021 та № Н.б.32-8 від 10.09.2021, що укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ», стягнути з ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 977 000,00 грн, з яких: 1 029 000,00 грн за договором купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-13 від 10.09.2021; 966 000,00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № Н.б. 33-29 від 10.09.2021; 882 000, 00 грн. за договором купівлі-продажу майнових прав № Н.б. 32-8 від 10.09.2021. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 100 000, 00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та 23.06.2025 через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, поданого представником відповідача, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на таке. Правовідносини сторін випливають з укладених між ними 10.09.2021 трьох самостійних договорів купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-13, № Н.б.33-29 та № Н.б.32-8. Позивачем вносились кошти на виконання умов указаних договорів, а відповідачем вчинялись дії з виконання їх умов. Разом із тим, через російську агресію все майно відповідача суттєво пошкоджено та потребує значних затрат на відновлення та подальшого відчуження для отримання прибутку. За результатами проведеного дослідження в межах наданих документів, установлено, що Розрахунок матеріальної шкоди - прямих збитків та недоотриманого прибутку, який мало б отримати ТОВ «Смарт Сіті Ірпінь» в результаті реалізації частково знищеного будівництва в таких розмірах: розмір прямого збитку - 73 887 694,43 грн.; розмір недоотриманого прибутку - 52 526 444,24 грн, розмір матеріальної шкоди (прямих збитків та недоотриманого прибутку) у зв`язку із частковим знищенням об`єкту будівництва внаслідок збройної військової агресії на території України - 126 414 138,67 грн. Однак попри суттєві збитки ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» вчиняються всі залежні дії для продовження будівництва. Неможливість своєчасного виконання Договорів, зазначених у позовній заяві, виникла не з вини виконавця, а також і не з вини замовника, а саме через події, які не залежать від сторін та не були відомі та не могло бути відомі сторонам під час укладення договору, а саме через збройну агресію рф, та, як наслідок, запровадження воєнного стану на території України. Ані в тексті позовної заяви, ані в доданих до неї матеріалами позивачем не спростовано те, що подіями, які унеможливили виконання відповідачем укладеного між сторонами договору є саме збройна агресія рф, та, як наслідок, запровадження воєнного стану, який діє і на сьогодні. Водночас, ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» не втратило інтересу у виконанні укладених договорів, відповідач заінтересований у збереженні укладених договорів, а неможливість та ускладнення у виконанні договорів з боку ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» щодо своєчасного завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію пов`язане виключно через наслідки російської агресії, які підтверджено документально. Просили врахувати, що факт окупації міста Ірпеня і факти спричинення рф на території саме міста Ірпеня значної шкоди як мешканцям, так і майну є загальновідомим фактом як на території України так і у всьому світі та не підлягає доведенню. Доказом завдання збитків та їх розмір підтверджується Висновком експертів №Е2309-282/7 за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи від 03.11.2023. Щодо посилань в позовній заяві на положення частини першої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, в указаній нормі Закону передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Приписи статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Поряд з цим, продавець - це суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації (пункт 18 частини першої статті 1 зазначеного Закону). Згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Робота - це діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 21 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). У зобов`язаннях по виконанню робіт на одного з контрагентів покладається обов`язок виконати роботу, яка б завершувалась досягненням певного матеріального результату, а у зобов`язаннях про надання послуг діяльність контрагента спрямована на вчинення юридичних і фактичних дій, які безпосередньо не породжують матеріальних наслідків або зовсім не повинні завершуватися матеріальними наслідками, тобто споживання послуги має місце в процесі її надання, на відміну від роботи, споживання результатів якої зазвичай не збігається з часом її виконання. Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. За змістом пункту 1.3 укладених між сторонами Договорів, майнові права – це всі права на об`єкт нерухомості, які належать Продавцю. Майнові права відчужуються Покупцю, який у зв`язку з цим у майбутньому набуває право власності на об`єкт нерухомості в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Зазначене цілком відповідає характерним ознакам договору купівлі-продажу. Отже Договори купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 10.09.2021 не є Договорами підряду чи договором про надання послуг. Сторони погодилися з такими умовами договору, заперечень щодо їх формулювань не висловлювали. Отже, відсутні правові підстави для стягнення з продавця за договором купівлі-продажу майнових прав пені, передбаченої частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на те, що така пеня підлягає нарахуванню у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) виконавцями робіт і надавачами послуг, а не продавцями товарів. Таким чином, зміст договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру дозволяє дійти висновку про те, що між сторонами не виникло правовідносин з надання послуг або виконання робіт, предметом договору були майнові права на квартиру. Враховуючи те, що за Договорами купівлі-продажу майнових прав на квартири від 10.09.2021 відповідач не брав на себе зобов`язань виконати певні будівельні роботи чи надати певні послуги позивачу, то відсутні правових підстав для стягнення з ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ», яке виступає продавцем майнових прав у спірних правовідносинах, до відповідальності, передбаченої частиною першою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Посилання у позовній заяві на судову практику Верховного Суду, викладену у постановах від 07.10.2020 у справі №755/3509/18 та від 16.02.2022 у справі №524/8390/20 є не релевантним. При розгляді справи №755/3509/18 Верховним Судом вирішувалось питання щодо застосування положень частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а у справі № 524/8390/20 – вирішувалось питання щодо звільнення споживачів від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що не є подібними зі справою, яка розглядається. З огляду на зазначене, покликаючись на положення статей 16, 19, 525, 627 – 629, 651 ЦК України, правові висновки, викладені у постановах ВС від 17.01.2024 у справі № 925/155/23, від 16.02.2022 у справі №910/13557/21, а також у постановах ВП ВС від 14.11.2018 №2-283/2010; від 02.07.2019 у справі №910/15484/17 та від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, відповідач просив у задоволені позовних вимог відмовити.
Представник позивача Боднар Б.Є. скористалася своїм правом на подання відповіді на відзив та 30.06.2026 через підсистему «Електронний суд» нею надіслано відповідь на відзив, у якому просила задовольнити позов в повному обсязі та звернуто увагу на таке. Наданий Відповідачем експертний висновок надає відомості про розмір матеріальної шкоди внаслідок бойових дій, завданої об`єктам нерухомості, розташованим за адресами: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 . Умовами укладених Договорів з Позивачем було придбано майнові права на квартири за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_15 . Наданий Відповідачем Висновок експерта не містить інформації про шкоду заподіяну об`єктам інвестування, що передбачені Договорами, а тому, наданий Відповідачем Висновок експерта є неналежним доказом та не може бути взятий до уваги, оскільки не стосується предмету доказування. При цьому, будівництво будинків за адресами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_15 не було навіть розпочате Відповідачем, як безпосередньо після укладення Договорів, так і станом на сьогодні, відтак жодної прямої шкоди об`єктам інвестування Позивача не було заподіяно і не могло бути заподіяно, оскільки ці об`єкти не було споруджено. При цьому, Позивачем було сплачено передоплату у розмірі 100% вартості майнових прав на об`єкти нерухомості на загальну суму 2 877 000 грн. На думку Позивача, наданий Відповідачем Висновок експертів підтверджує виключно факт наявності обставин понесення Відповідачем матеріальної шкоди, що є ризиками підприємницької діяльності, зважаючи на приписи статті 42 Господарського кодексу України, згідно з якими підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Аналогічне визначення підприємництва надане у статті 1 Закону України «Про підприємництво». З урахуванням, що Позивачем сплачено передоплату у розмірі 100% вартості майнових прав на об`єкти нерухомості на загальну суму 2 877 000 грн., а будівництво Відповідачем так і не було розпочато по спливу 3 (трьох) років, така аргументація Відповідача виглядає як спроба перекласти на Позивача відповідальність за неналежне виконання самим же Відповідачем обов`язків за Договорами. Відповідач здійснює господарську діяльність, а наведені Відповідачем обставини – прямі збитки, визначені Висновком експертів – є ризиками підприємницької діяльності, зважаючи на приписи ст. 42, 44 ГК України, а також ст. 1 Закону України «Про підприємництво». Фактично Відповідач, отримавши від Позивача грошові кошти в розмірі 100% оплати майнових прав за Договорами, протягом більше ніж 3 років і 6 місяців навіть не починав виконання своїх обов`язків за Договорами, а наданим Висновком експертів намагається виправдати таку бездіяльність збитками, яких Відповідач зазнав у інших бізнес-проєктах. Не заслуговує на увагу і твердження Відповідача про те, що «зі свого боку відповідачем вчинялись дії з виконання умов укладених Договорів», оскільки за період з 10.09.2021 до сьогодні, Відповідачем не лише не виконано обов`язок з передачі Позивачу передбачених Договорами квартир, а навіть не розпочато будівництво будинків та навіть формально не виконано обов`язки з повідомлення Позивача про настання обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання обов`язків за Договорами Відповідачем. Покликання Відповідача на збройну агресію рф, як на обставину непереборної сили, окупацію міста Ірпеня і спричинення рф на території саме міста Ірпеня значної шкоди як мешканцям так і майну, не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з невиконанням Відповідачем обов`язків за Договорами, укладеними з Позивачем. Так, у постанові від 15.06.2023 №910/8580/22 Верховним Судом заначено таке «колегія суддів погоджується у цій частині з висновками судів попередніх інстанцій, що лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому позивач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, саме за спірним зобов`язанням. Суд наголошує, що наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форсмажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання». У постанові від 13.09.2023 № 910/7679/22 Верховним Судом заначено «Отже, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форсмажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин». З огляду на зазначене, Позивач вважає, що відповідачем у відзиві не наведено жодного аргументу, який підтвердив би причинно-наслідковий зв`язок між обставинами, які наводить Відповідач, та невиконанням обов`язків за Договором, а наданий Відповідачем Висновок експертів підтверджує лише заподіяння шкоди Відповідачу у інших його бізнес-проєктах в місті Ірпені. У наданому відзиві Відповідач неодноразово зазначає, в тому числі шляхом приведення судової практики (зокрема постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі №925/155/23) про збройну агресію рф проти України, як про обставину, яку жодна зі сторін Договору, не могла передбачити або усунути при всій обачливості та турботливості, однак Відповідачем не наводиться жодного доводу, яким саме чином наведені обставини вплинули та виключили можливість виконання Відповідачем конкретних обов`язків за Договорами, а саме: передбаченого пунктами 5.2 Договорів обов`язку побудувати об`єкт капітального будівництва та забезпечити прийняття його в експлуатацію і підключення до інженерних мереж та комунікацій, особливо з огляду на факт не розпочатого Відповідачем будівництва передбачених Договорами об`єктів капітального будівництва як такого. Крім того, вказана Відповідачем постанова Верховного Суду зазначає: «В якості причин, які зумовили зміну обставин, Позивач виправдано зазначає збройну агресію російської федерації проти України, та вказує, що жодна зі сторін Договору, зокрема позивач, не могла усунути такі обставини при всій обачливості та турботливості. Викладене підтверджує наявність другої умови, передбаченої частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України (зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися). Подальше виконання Договору, у даному випадку, вражатиметься у існуванні договірних відносин із відтермінуванням виконання Договору на невизначений час, а це, у свою чергу, порушить співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить позивача, як заінтересовану особу, того, на що він розраховував при укладенні договору. Відтак порушено співвідношення обох сторін: Відповідач отримав, на що розраховував (кошти), а Позивач - ні, і коли такий Захід буде проведено відповідач на теперішній час не повідомляє, більш того зазначає про неможливість його проведення. Вказане є третьою умовою, передбаченою частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору)». Відтак, наведена Відповідачем судова практика підтверджує правильність аргументів Позивача та лише підтверджує факт порушення співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки Позивачем сплачено 100% вартості майнових прав за Договорами, Відповідач отримав те, на що розраховував (кошти), однак навіть не розпочав виконання обов`язків за Договором та фактично відтерміновує їх виконання на невизначений термін, що позбавляє Позивача того, на що він розраховував при укладенні Договорів. Твердження Відповідача про те, що «Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про втрату відповідачем інтересу у виконанні Договору, відсутність у Відповідача інтересу у збереженні укладеного Договору, а також відсутність фактору неможливості або ускладненості у виконанні Договору», спростовується ініціюванням Позивачем цього судового провадження, а саме ініціювання розірвання договорів, з огляду на втрату інтересу. З огляду на зазначене просила позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
30.05.2025 ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 14.01.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні під час розгляду по суті представник позивача адвокат Боднар Б.Є. просила задовольнити позов у повному обсязі, зокрема з обставин, зазначених у заявах по суті справи, поданих стороною позивача. Представник відповідача Литвинов О.Р. просив суд відмовити в задоволені позовних вимог з обставин, зазначених у заявах по суті, поданих стороною відповідача. 
У судовому засідання суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, установлені судом.
10.09.2021 між відповідачем ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» та позивачем ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-13 (далі – Договір №Н.б.32-1). Згідно з пунктом 1.1 указаного договору, об`єкт капітального будівництва - багатоквартирний житловий будинок, що має бути збудований на земельних ділянках, розташованих за адресою: АДРЕСА_16 (кадастровий номер: 3210900000:01:157:0416), АДРЕСА_17 (кадастровий номер: 3210900000:01:157:0413) за будівельною (проєктною) адресою: АДРЕСА_4 . Предметом договору є майнові права на об`єкт нерухомості у порядку на умовах, передбачених цим договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж (пункт 2.1), характеристики об`єкта нерухомості: номер 13, кількість кімнат 1, загальна площа 49, поверх – 4, загальна площа та номер об`єкта нерухомості є проєктними, також установлюються вхідні металеві двері та металопластикові рами з двокамерним склопакетом(балконний блок не встановлюється) (пункту 2.2 Договору № Н.б.32-13.
10.09.2021 між відповідачем ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» та позивачем ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав № Н.б.33-29 (далі – Договір №Н.б.33-29). Згідно з пунктом 1.1 указаного договору, об`єкт капітального будівництва - багатоквартирний житловий будинок, що має бути збудований на земельних ділянках, розташованих за адресою: АДРЕСА_16 (кадастровий номер: 3210900000:01:157:0410), АДРЕСА_18 (кадастровий номер: 3210900000:01:157:0404), АДРЕСА_19 (кадастровий номер: 3210900000:01:157:0402), за будівельною (проєктною) адресою: АДРЕСА_15 . Предметом договору є майнові права на об`єкт нерухомості у порядку на умовах, передбачених цим договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж (пункт 2.1), характеристики об`єкта нерухомості: номер 29, кількість кімнат 1, загальна площа 46, поверх – 3, загальна площа та номер об`єкта нерухомості є проєктними, також установлюються вхідні металеві двері та металопластикові рами з двокамерним склопакетом (балконний блок не встановлюється) (пункт 2.2 Договору №Н.б.33-29). 
10.09.2021 між відповідачем ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» та позивачем ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-8 (далі – Договір № Н.б.32-8). Згідно з пунктом 1.1 указаного договору, об`єкт капітального будівництва - багатоквартирний житловий будинок, що має бути збудований на земельних ділянках, розташованих за адресою: АДРЕСА_4 , (кадастровий номер: 3210900000:01:157:0413), за будівельною (проєктною) адресою: АДРЕСА_4 . Предметом договору є майнові права на об`єкт нерухомості у порядку на умовах, передбачених цим договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж (пункт 2.1), характеристики об`єкта нерухомості: номер 8, кількість кімнат 1, загальна площа 42, поверх – 4, загальна площа та номер об`єкта нерухомості є проєктними, також установлюються вхідні металеві двері та металопластикові рами з двокамерним склопакетом (балконний блок не встановлюється) (пункт 2.2 Договору №Н.б.33-29). 
Пунктами 2.5 указаних Договорів визначено, що плановий строк закінчення будівництва об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2023 року.
Пунктами 2.6 визначено, що плановий строк прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2023 року.
Згідно з пунктами 4.1 зазначених договорів, на дату їх підписання вартість майнових прав на об`єкти нерухомості за офіційним курсом НБУ за договором № Н.б.32-13 складає 1 029 000,00 грн.; за договором № Н.б.33-29 - 966 000, 00 грн.; за договором № Н.б.32-8 складає 882 000, 00 грн.
Пунктом 5.2. визначено обов`язки продавця, а саме: побудувати об`єкт капітального будівництва та забезпечити прийняття його в експлуатацію і підключення до інженерних мереж та комунікацій; приймати від Покупця грошові кошти за оплату майнових прав на об`єкт нерухомості у порядку, визначеному договором; після повної оплати Покупцем вартості майнових прав на об`єкт нерухомості та прийняття об`єкта капітального будівництва в експлуатацію, повідомити Покупця про необхідність з`явитися для складання актів приймання-передачі об`єктів нерухомості відповідно до пункту 3.1. Договору. 
Відповідно до пунктів 5.3 договорів, покупець, серед іншого, має право до прийняття об`єкта нерухомості за актом приймання-передачі, за письмовою згодою продавця, відмовитися від цього договору шляхом його дострокового розірвання.
Згідно з пунктами 6.3 договорів, у разі, якщо затримка введення об`єкта в експлуатацію буде тривати більше дванадцяти місяців, що перебачено абзацом третім пункту 5.1 відповідного договору, продавець протягом 3 (трьох) календарних місяців, з моменту отримання від покупця вимоги про повернення грошових коштів, повертає фактично отримані кошти покупцю.
Згідно з пунктами 7.1 договорів, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором та чинним законодавством України.
Також 10.09.2021 між сторонами укладені: додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № Н.б.32-13 від 10.09.2021; додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № Н.б.33-29 від 10.09.2021; додаткова угода № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав №Н.б.32-8 від 10.09.2021 щодо компенсації газового котла та вартості робіт з його установки після підписання акту приймання-передачі Об`єктів нерухомості, а також визначено порядок оформлення права власності на Покупця після проведення технічної інвентаризації та отримання технічного паспорта.
Згідно платіжного доручення від 13.09.2021 №TR.42051 ОСОБА_1 здійснено перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» у сумі 1 029 000,00 грн, призначення платежу «оплата зг. Дог. куп-прод.майн.прав №Н.б.32-13 від 10.09.2021 ОСОБА_1 через ОСОБА_2 »; згідно платіжного доручення від 13.09.2021 №№TR.42475 ОСОБА_1 здійснено перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» у сумі 966 000,00 грн, призначення платежу «оплата зг. Дог. куп-прод.майн.прав №Н.б.33-29 від 10.09.2021 ОСОБА_1 через ОСОБА_2 »; згідно платіжного доручення від 13.09.2021 №№TR.42565 ОСОБА_1 здійснено перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» у сумі 882 000,00 грн, призначення платежу «оплата зг. Дог. куп-прод.майн.прав №Н.б.32-8 від 10.09.2021 ОСОБА_1 через ОСОБА_2 ».
17.01.2025 позивачем направлено відповідачу претензію щодо повернення грошових коштів в розмірі 2 877 000,00 грн., що підтверджується копією вимоги про повернення грошових коштів .
Згідно копії відповіді вих. № 28/03-1 від 28.03.2025 ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» повідомлено, що не визнає порушення умов договорів та відмовився від повернення коштів.
IV. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка і висновки суду.
Відповідно до частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною другою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.
Відповідно до частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною другою статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України установлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В силу приписів частини першої статті 520 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин першої та другої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом.  Водночас предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Судом встановлено, що 10.09.2021 між ОСОБА_1 (покупцем) та ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» (продавцем) укладено три Договори купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомості. За умовами Договору, крім іншого, продавець зобов`язався передати у власність покупця майнові права на об`єкти нерухомості, а покупець зобов`язався їх оплатити.
Позивач свої зобов`язання за Договорами № Н.б.32-13, №Н.б.33-29 №Н.б.32-8 виконав, сплативши ціну майнових прав у розмірі 1 029 000,00 грн; 966 000,00 грн та 882 000,00 грн відповідно, що підтверджується платіжними дорученнями та не заперечувалося стороною відповідача.
Згідно з пунктами 2.5 та 2.6 визначено, що плановий строк закінчення будівництва об`єкта капітального будівництва та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2023 року, відтак суд погоджується з доводами позивача, що указаний строк сплив 31.12.2023, однак відповідач свої зобов`язання щодо завершення будівництва та передачі майнових прав у встановлений строк не виконав як у строк, установлений у договорі, так і на момент судового розгляду. Указане також і не спростовано доводами сторони відповідача.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Суд вважає, що тривале невиконання відповідачем обов`язку щодо завершення будівництва та передачі об`єкта нерухомості є істотним порушенням умов Договору, внаслідок якого позивач позбавлена можливості отримати нерухоме майно, на яке розраховував при укладенні Договору.
24.01.2025 представником позивач надіслано відповідачу заяву про повернення грошових коштів, у зв`язку з недотриманням строків введення в експлуатацію об`єктів нерухомості, відповідачем вимогу отримано, однак кошти повернуто не було.
Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. 
Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (частина четверта статті 653 ЦК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 та інших).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що не ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» не брав на себе зобов`язань виконати певні будівельні роботи чи надати певні послуги ОСОБА_1 , оскільки про указане позивачем не зазначалося. Підставою розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав ОСОБА_1 зазначається, як і установлено судом, є саме не виконання пунктів 2.5 та 2.6 договорів про плановий строк закінчення будівництва об`єкта капітального будівництва та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта капітального будівництва.
Щодо тверджень Відповідача, що виконанню умов Договору та здачі об`єкта в експлуатацію слугували обставини непереборної сили, то судом враховується, що Відповідач не повідомив суду, що після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України ним було припинено діяльність, з моменту планового строку закінчення будівництва об`єкта капітального будівництва та прийняття його в експлуатацію (31.12.2023) до звернення позивачем за захистом свого порушеного права минуло 17 місяців, до моменту прийняття судом рішення 29 місяців, відповідачем не спростовано твердження сторони позивача про те, що будівництво на земельних ділянках, зазначених у договорах, так і не розпочалося і пошкодження внаслідок агресії рф зазначили інші обА`єкти нерухомості, а тому такий довід на підтвердження об`єктивних обставин, що перешкоджали виконанню умов суд відхиляє. Водночас судом ураховується, що з моменту підписання договорів та внесення ОСОБА_1 коштів на їх виконання до лютого 2022 року минуло 5 місяців, а відповідач не надав суду відомостей про те, що ним розпочато роботи з виконання умов договору у цей період.
Доказів, які б спростовували твердження позивача, відповідачем суду не надано, і судом таких обставин не встановлено.
Відтак суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт істотного порушення Відповідачем умов Договорів (повне невиконання його умов), у зв`язку з чим існують передбачені статті 651 ЦК України підстави для їх розірвання, тому вимога ОСОБА_1 про розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав, укладених 10.09.2021, підлягає задоволенню, укладені договори слід розірвати у судовому порядку та з відповідача слід стягнути сплачені за договором кошти у розмірі 2 877 000,00 грн. 
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Водночас абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі № 279/1834/22).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №216/3521/16-ц викладено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».
За своєю суттю зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі №487/6970/20).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 20.12.2024 у справі № № 761/26091/23).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №477/874/19).
Позивачем в огрунтування указаної позовної вимоги ОСОБА_1 зазначено, що порушення Договорів з боку Відповідача, завдали Позивачу значних моральних страждань. Позивач вважає, що відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди у розмірі 100 000 грн зможе частково компенсувати йому моральні (немайнові) страждання. Свою вимогу про відшкодування моральної шкоди Позивач обґрунтовує тим, що його права порушені внаслідок неможливості Відповідача передати йому право власності на майнові права у строк, визначений Договорами. Здійснюючи вибір об`єкта для інвестування у житлову нерухомість, Позивач у першу чергу звертав увагу на заявлені продавцями на ринку терміни прийняття будинку в експлуатацію, як на найбільш суттєву для нього умову договору та вибору продавця. Анонсований Відповідачем та закріплений у Договорах строк прийняття об`єкта капітального будівництва в експлуатацію став для Позивача одним з вирішальних факторів для укладення спірних Договорів. Відтак значна невідповідність фактичного стану будівництва строкам завершення будівництва, що зафіксовані у Договорах, завдає Позивачу, окрім майнових, нематеріальні збитки, адже він розраховував саме у зазначені в Договорах строки отримати проінвестовану та на 100% оплачену авансом житлову нерухомість. У цій ситуації позивач відчуває себе ошуканим. Надання Відповідачем недостовірної інформації про терміни закінчення будівництва призвело до прийняття Позивачем кінцевого помилкового рішення відносно вибору об`єкту інвестування та як наслідок, до інфляційних втрат інвестованих власних грошових коштів у значних для Позивача розмірах. Крім того, позиція Відповідача з приводу порушення строків завершення будівництва, відсутність обґрунтованих пояснень зі сторони Відповідача щодо такого значного порушення строків, неповідомлення про зміну строків прийняття будинку в експлуатацію, відмова в добровільному порядку повернути сплачені кошти у порядку передбаченому Договорами, свідчить, що Відповідачем не визнано порушення умов Договорів. З огляду на указане просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у сумі 100 000,00 грн.
Водночас, крім зазначених обставин, Позивачем не зазначено в чому саме полягала завдано йому моральна шкода, тому ураховуючи, що не належне виконання умов договорів купівлі-продажу майнових прав від 10.09.2021 щодо строку прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта капітального будівництва триває понад два роки (від дати 31.12.2023), суд вважає, що указане створило для позивача певні моральні та психологічні страждання, пов`язані з відчуттям несправедливості, порушенням його фінансових інтересів і прав.
Отже, суд, враховуючи засади розумності, справедливості та поміркованості, а також характер і обсяг моральних, душевних і психічних страждань, які зазначив позивач у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань, характер спірних правовідносин у справі, та враховуючи баланс інтересів між сторонами, суд вважає, що позивачу належить відшкодувати моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн, оскільки така сума у цій справі є співмірною і відповідає принципу пропорційності відшкодування.
VI. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем ОСОБА_1 за подачу позову до ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» сплачено судовий збір у розмірі 15 140,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.05.2025 №8614-0525-2863-8824 (за вимогу майнового характеру), та 1211,00 грн, підтверджується платіжними інструкцією від 21.05.2025 № 1737-1116-8047-5886. 
Оскільки позовну вимогу в частині розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав задоволено у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у сумі 1211,00 грн, оскільки позовну вимогу майнового характеру задоволено частково, а саме на 97% (із заявлених 2 977 000,00 грн задоволено 2 892 000,00 грн), то стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за вимогу майнового характеру підлягає сума пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: 14 685,80 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями статями 12, 13, 15, 19, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, суд 
ухвалив:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» про розірвання договору, стягнення грошових коштів, сплачених на виконання умов договору, та моральної шкоди задовольнити частково.
2. Розірвати Договори купівлі-продажу майнових прав №Н.б.32-13, № Н.б.33-29 та № Н.б.32-8, укладені 10.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» (код ЄДРПОУ 41141113) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» (ЄДРПОУ 41141113) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): 
- грошові кошти у розмірі 2 877 000,00 грн (два мільйони вісімсот сімдесят сім тисяч) гривень 00 копійок, сплачених ним на виконання умов договорів №Н.б.32-13, № Н.б.33-29 та №32-8;
- грошові кошти у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди; 
- понесені судові витрати у розмірі 15 897 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено та підписано 19.05.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання згідно позовної заяви: Київська область, Вишгородський район, с/т «Дніпро-8», садівницький масив «Дніпро».

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ», код ЄДРПОУ 41141113, адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Б. Хмельницького, будинок 55.

Суддя         О.О. Білогруд