УХВАЛА

11 травня 2026 року 
м. Київ

справа №120/10024/25
адміністративне провадження № К/990/9313/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е., 
суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року
у справі № 120/10024/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо не обчислення та виплати грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, 20.05.2023 по 03.07.2025 одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2025, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2020-2024 роки, основної щорічної відпустки за 2022-2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 по 2025 роки та усіх інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року;
- зобов??язати здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року, 20.05.2023 року по 03.07.2025 року, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги для оздоровлення за 2020-2025, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2020-2024 роки, основної щорічної відпустки за 2022-2025 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки як учаснику бойових дій за період з 2018 по 2025 роки та усіх інших одноразових додаткових видів грошового забезпечення із врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення виплачених за період з 29.01.2020 р. по 19.05.2023 р.,на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022 р., 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 р.
Зобов`язано військову частини НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та одноразові види грошового забезпечення виплачені за період з 29.01.2020 р. по 19.05.2023 р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" , виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 р., 01.01.2021 р., 01.01.2022 р., 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 р.
В решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року залишено без руху. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії повернуто особі, яка її подала. 
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2026 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року залишено без руху.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 05 лютого 2026 року, відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2026 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), документу про сплату судового збору.
Вищезазначена ухвала доставлена до Електронного кабінету скаржника 17 березня 2026 року о 20:59.
27 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява про продовження процесуального строку разом з уточненою касаційною скаргою. Підставою для подання даного клопотання є неможливість сплати судового збору у визначений судом строк, у зв`язку з відсутністю необхідного обсягу бюджетних призначень.
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2026 року заяву Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 120/10024/25 задоволено.
Продовжено Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.
20 квітня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява про продовження процесуального строку.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
У заяві скаржник просить надати додатковий час для усунення недоліків, а саме сплати судового збору, обґрунтовуючи це тим, що станом на 20.04.2026 військова частина НОМЕР_1 чекає на надходження коштів на рахунки задля того щоб оплатити судовий збір за подання касаційної скарги. Увесь вказаний проміжок часу військовою частиною НОМЕР_1 вживались заходи щодо оскарження ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2026 по справі №120/10024/25, що свідчить про намір скористатися правом на доступ до правосуддя та можливості оскаржити судові рішення в касаційній інстанції. Можливість сплати судового збору не залежить від волевиявлення військової частини НОМЕР_1 , оскільки військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою і повністю фінансується за рахунок державного бюджету. Власних коштів від господарської діяльності військова частина НОМЕР_1 не має та не отримує. Кошти на рахунки військова частина НОМЕР_1 отримує безпосередньо від Фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 . Військовою частиною НОМЕР_1 було направлено заявку на кошти для сплати судового збору до довольчого органу у найкоротший термін. Як тільки вказані кошти будуть нараховані на рахунки військової частини НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_1 проведе платіжне доручення та сплатить судовий збір. Тобто, усунення недоліків касаційної скарги військовою частиною НОМЕР_1 , шляхом сплати судового збору вчасно є обставиною, яка зумовлена об`єктивно непереборними обставинами та такою, що не залежить від волевиявлення військової частини НОМЕР_1 . Також, відповідач вказує, що станом на 01.04.2026 у військовій частині НОМЕР_1 було обліковано понад 400 судових справи. Разом з тим, просить врахувати дію воєнного стану, що призводить до деяких складнощів, а саме проблеми з фінансуванням, численними повітряними тривогами, що унеможливлюють роботу під час них, та періодичні відключення електропостачання, оскільки першочергове фінансування Міністерством оборони України спрямовується на потреби діяльності підрозділів Збройних Сил України.
Проаналізувавши заяву скаржника про продовження строку на сплату судового збору, Суд прийшов до таких висновків.
Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.
Отже, КАС України визначено максимально можливу тривалість строку (десять днів з дня вручення ухвали), який встановлюється судом для усунення недоліків касаційної скарги. Цей строк, який за своєю суттю є процесуальним, може бути продовжений судом з власної ініціативи або за заявою учасника справи.
У той же час, продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав.
Також, слід врахувати, що умовою продовження строку усунення недоліків касаційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.
Згідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.
Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для неодноразового продовження строку для усунення недоліків.
Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.
Наведені доводи не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку.
Також посилання скаржника на зазначені обставини не може надавати переваги суб`єкту владних повноважень з-поміж інших суб`єктів.
Неможливість своєчасної сплати скаржником судового збору через недостаніть фінансування та/або відсутність грошових коштів необхідних для такої сплати, не свідчить про наявність об`єктивних обставин, які б перешкоджали йому в межах наданого строку усунути зазначений недолік, оскільки заявник не доводить того, що впродовж нового строку судовий збір ним буде сплачено.
Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Отже, держава в особі органів влади, що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Принагідно Суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що Судом вже було продовжено відповідачу строк для усунення недоліків, підстави для задоволення повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відсутні.
Таким чином, недоліки касаційної скарги у межах наданого строку не усунуто, а тому така касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України. Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає поверненню скаржнику.
Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 120/10024/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді Ж. М. Мельник-Томенко 

А. В. Жук