Справа №760/18898/25
Провадження №2/760/3261/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» червня 2026 року м. Київ 

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Тесленко І. О.,
за участю секретаря судового засідання Бебешка Д. С., Верганівського Б. І.,
представника позивача    Сухої М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
у липні 2025 року Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» в особі представника - адвоката Сухої М. В., звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з цивільним позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 жовтня 2022 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22032000591603, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору, кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 . Банк надав Відповідачу кредит на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 226 234,45; Дата надання кредиту: 27.10.2022; Кінцева дата погашення кредиту: 11.03.2025; Валюта кредиту: UAH; Строк користування кредитом, міс.: 96; Цільове призначення - на споживчі потреби; Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних; Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних. Станом на 13.03.2025 березня 2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 352134,29 грн., який складається з: Залишок строкового кредиту: 0.00; Залишок нарахованих строкових відсотків: 0.00; Залишок нарахованих строкових комiсiй: 0.00: Залишок простроченого кредиту: 212 878.77; Залишок прострочених вiдсоткiв: 4.37; Залишок прострочених комiсiй: 139 251.15; Загальний залишок заборгованості 352 134.29. Із змісту Кредитного договору вбачається, що він складається з публічної частини договору, якою є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі - УДБО), та індивідуальної частини, якою є Кредитний договір. Підписавши Кредитний договір, позичальник підтвердив, що він акцептував УДБО, версія 23.8, шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - Заява-згода) і згоден з усіма умовами УДБО в повному обсязі, зокрема щодо порядку укладення договорів та умов надання всіх послуг, в тому числі, що можуть бути надані йому в майбутньому (з урахуванням всіх змін та доповнень); умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Кредитний договір є невід`ємною частиною УДБО, вказані документи разом із Заявою-згодою складають єдиний Договір. Згідно з п. 2.1 та п. 2.2 УДБО, він визначає умови та порядок надання Банком банківських послуг, зокрема, надання кредитів фізичним особам. Надання кожної банківської послуги здійснюється на підставі укладеного між Клієнтом та Банком відповідного Договору, в якому міститься посилання на УДБО і підтвердження прийняття Клієнтом Публічної пропозиції. У Кредитному договорі визначаються, серед іншого, такі істотні умови договору: вид Кредиту, сума Кредиту/ розмір Максимального ліміту кредитної лінії / Овердрафту, строк, на який надається Кредит, цільове призначення, розмір процентної ставки та комісій, та інші умови, визначені Кредитним договором як Істотні. Умови надання та обслуговування Кредиту, що не визначені в Кредитному договорі, передбачені Тарифами Банку та УДБО. Відповідно до умов УДБО, до загальних витрат за Кредитом відносяться витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням Кредиту, уключаючи проценти за користування Кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги Банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням Кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються Клієнтом згідно з вимогами законодавства України та/або умовами Кредитного договору (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом). Конкретні види витрат за Кредитом, їх розміри, порядок нарахування та сплати визначаються Кредитним договором, УДБО та/або Тарифами Банку. З врахуванням наведеного просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Кредитним договором № 22032000591603 від 27.10.2022 р. у сумі 352134 (триста п`ятдесят дві тисячі сто тридцять чотири) гривні 29 копійок, яка складається із: суми залишку простроченого кредиту - 212 878,77 грн., суми залишку прострочених відсотків - 4,37, грн., суми залишок прострочених комісій - 139 251.15 грн.
08 липня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О.
Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла до суду 01 жовтня 2025 року.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
10 березня 2026 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, які обґрунтовані наступним. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивач посилається на кредитний договір №22032000591603 від 27.10.2022 року. Разом з тим до позову не надано належних доказів укладення такого договору. Підпис сторін є основним доказом волевиявлення сторін на укладення договору. Однак позивач не надав суду: оригіналу кредитного договору; належним чином засвідченої копії договору; доказів підписання договору відповідачем. Таким чином відсутні належні докази того, що відповідач укладав будь-який кредитний договір із позивачем. Позивач стверджує, що кредитні кошти були надані відповідачу шляхом їх зарахування на банківський рахунок. Однак до позовної заяви не додано жодного первинного документа, який підтверджував би таку операцію. Зокрема позивач не надав: банківських виписок; платіжних доручень; меморіальних ордерів; інших первинних бухгалтерських документів. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Отже саме первинні документи повинні підтверджувати факт видачі кредиту. Натомість позивач подав лише розрахунок заборгованості, який складений самим банком і не може вважатися належним доказом. Верховний Суд неодноразово зазначав, що розрахунок банку без підтвердження первинними документами не є належним доказом заборгованості. Таким чином позивач не довів факту отримання відповідачем кредитних коштів. Позивач зазначає, що кредитний договір був укладений шляхом приєднання до Універсального договору банківського обслуговування. Проте позивач не надав доказів використання відповідачем електронного підпису. Відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний документ вважається підписаним лише за умови використання кваліфікованого електронного підпису. Позивач не надав суду: сертифікат електронного ключа; журнал авторизацій; технічні дані системи; підтвердження ідентифікації відповідача. Отже неможливо встановити, що саме відповідач укладав відповідний договір. Позивач просить суд стягнути 139 251,15 грн., комісій, що є значною частиною заявленої заборгованості. Водночас процентна ставка за кредитом становить 0,001 % річних, що є фактично символічним показником. Це свідчить про те, що банк фактично переніс основне фінансове навантаження на комісії. Такий підхід суперечить законодавству України. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець не має права встановлювати комісії за послуги, які не є реальними або фактично не надаються споживачу. Судова практика Верховного Суду свідчить, що комісії за: обслуговування кредиту; ведення кредитної справи; супровід кредиту часто визнаються судами незаконними та такими, що не підлягають стягненню. Таким чином вимога позивача про стягнення комісій є безпідставною. Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими визнаються умови договору, які призводять до значного дисбалансу прав сторін. У даному випадку: процентна ставка становить лише 0,001 %; комісії становлять понад 139 000 грн. Це створює суттєвий дисбаланс прав сторін та порушує права споживача. Такі умови можуть бути визнані нікчемними. Позивач подав розрахунок заборгованості. Однак цей документ: складений самим банком; не підтверджений первинними документами; не містить детального пояснення нарахувань. Позивач не надав: графік платежів; історію платежів; банківські виписки. Отже перевірити правильність розрахунку неможливо. Позивач не довів: факт укладення кредитного договору; факт отримання кредитних коштів; правомірність нарахування комісій; правильність розрахунку заборгованості. Таким чином позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. З врахуванням наведеного просив відмовити у задоволенні позову АТ «Банк Кредит Дніпро» повністю.
08 червня 2026 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення та клопотання про долучення доказів, які обґрунтовані наступним. Позовні вимоги АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не можуть бути задоволені у заявленому розмірі, оскільки розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відображає реального стану виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. З матеріалів позову вбачається, що банк просить стягнути з відповідача 352 134,29 грн, з яких: 212 878,77 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 4,37 грн - прострочені проценти; 139 251,15 грн - прострочені комісії. Разом із тим відповідачем протягом дії кредитного договору здійснювалися регулярні платежі на виконання кредитних зобов`язань. На підтвердження зазначених обставин відповідачем представнику надано виписки по рахунку та документи щодо руху коштів, які підтверджують внесення значних сум у рахунок погашення кредитної заборгованості. З аналізу наданих відповідачем документів вбачається, що загальна сума сплачених коштів становить близько 129 000 грн. Однак у розрахунку заборгованості, доданому банком до позовної заяви, відсутня інформація щодо належного врахування усіх зазначених платежів. Позивач не надав суду деталізованого розрахунку, який би дозволив встановити: дату кожного платежу; суму кожного платежу; порядок зарахування платежів; залишок основного боргу після кожного платежу; підстави нарахування комісій. За таких обставин наданий банком розрахунок не дає можливості перевірити правильність визначення суми боргу та не може вважатися належним і достатнім доказом заявлених позовних вимог. Особливу увагу слід звернути на те, що із загальної суми позовних вимог 139 251,15 грн становлять комісії. Позивач не надав належних доказів фактичного надання відповідачу будь-яких додаткових послуг на зазначену суму. Крім того, вимоги про стягнення комісій повинні оцінюватися судом з урахуванням положень Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», а також усталеної практики Верховного Суду щодо недопустимості стягнення платежів, які фактично дублюють плату за користування кредитом або не пов`язані з реально наданими послугами. Вважає, що всі кошти, фактично сплачені відповідачем під час виконання кредитного договору, мають бути враховані під час визначення дійсного розміру заборгованості та спрямовані на погашення основної суми кредиту.
В судове засідання представник позивача - адвокат Сухая М. В., з`явилась, позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду повідомлялись належним чином.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно - процесуального законодавства. 
Судом встановлено, що 27 жовтня 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву згоду №471056 про приєднання до універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» чим акцептував публічну пропозицію АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами та доповненнями, яка розміщена на веб-сайті Банку (а.с. 102 - 103).
27 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 , та АТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір №22032000591603 (а.с. 10 - 17).
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, банк зобов`язується надати Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а Клієнт зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити плату за Кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором.
Згідно з п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається на наступних умовах: Сума Кредиту 226 234,45 грн., (Двісті двадцять шість тисяч двісті тридцять чотири грн. 45 коп.); Строк кредитування 96 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: 27 жовтня 2030 р.; Цільове призначення: погашення заборгованості за раніше укладеним(и) Кредитним(и) договором(ами), що зазначений(ні) в п.5.1 цього Кредитного договору, та інші споживчі потреби; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість у розмірі: 0,001% річних; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 2,50% від Суми Кредиту. У разі не повернення Суми Кредиту в терміни, встановлені Договором (в дати, передбачені Графіком платежів, в Кінцеву дату повернення Кредиту, або іншу дату, визначену Банком у письмовій вимозі у випадку порушення Клієнтом умов Договору), Клієнт зобов`язаний сплатити Банку проценти за порушення грошового зобов`язання (згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) в розмірі 56.00% процентів річних від простроченої заборгованості за Кредитом за кожен день прострочення, включаючи день погашення простроченої заборгованості на рахунок НОМЕР_1 . Умови, визначені в цьому пункті, є Істотними умовами Договору.
Кредит надається шляхом зарахування Суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта НОМЕР_1 , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», за текстом Кредитного договору - Рахунок. Датою видачі Кредиту вважається день зарахування Суми Кредиту на Рахунок. Якщо Сума Кредиту не зарахована на Рахунок в дату підписання цього Кредитного договору, Договір вважається неукладеним (п.1.3 Кредитного договору).
Як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , за період з 27 жовтня 2022 року по 13 березня 2025 року, 27 жовтня 2022 року на рахунок відповідача було зараховано кредитні кошти згідно кредитного договору №22032000591603 від 27 жовтня 2022 року, відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснював розрахунок за надані послуги та товари, здійснював перекази та платежі (а.с. 27 - 97).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №22032000591603 від 27 жовтня 2022 року наданим позивачем, відповідач станом на 13 березня 2025 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 352 134,29 грн., що складається із залишку простроченого кредиту у розмірі 212 878,77 грн., залишку прострочених відсотків у розмірі 4,37 грн., залишку прострочених комісії у розмірі 139 251,15 грн. (а.с. 23 - 26).
Судом також досліджено копію паспорту та РНОКПП відповідача (а.с. 18 - 22), паспорт споживчого кредиту (а.с. 98 - 101), універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (а.с. 104 - 156).
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено кредитний договір, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: заявою-згодою №471056 про приєднання до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро», підписаною відповідачем 27 жовтня 2022 року, кредитним договором №22032000591603 від 27 жовтня 2022 року, який містить підпис відповідача, паспортом споживчого кредиту, а також випискою по особовому рахунку відповідача, з якої вбачається фактичне отримання останнім кредитних коштів та подальше користування ними.
При цьому доводи представника відповідача щодо відсутності належних доказів укладення кредитного договору суд оцінює критично, оскільки матеріали справи містять підписані відповідачем документи, які підтверджують його волевиявлення на укладення договору та приєднання до умов Універсального договору банківського обслуговування. Вказані документи відповідачем у встановленому законом порядку не оспорені, доказів підроблення підпису, звернення із заявами про фальсифікацію доказів чи призначення відповідної експертизи суду не надано.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Вказане узгоджується з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц від 25 травня 2021 року.
Посилання представника відповідача на відсутність первинних бухгалтерських документів, зокрема меморіальних ордерів чи платіжних доручень, не спростовує факту надання кредиту, оскільки надана банком виписка по рахунку відображає рух коштів за рахунком відповідача, містить інформацію про зарахування кредитних коштів та є первинним документом, який підтверджує проведення відповідної банківської операції.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Як вбачається зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконував своїх зобов`язань із здійснення платежів, чим допустив порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустив порушення виконання своїх зобов`язань.
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із залишку простроченого кредиту у розмірі 212 878,77 грн., та залишку прострочених відсотків у розмірі 4,37 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по залишку прострочених комісій у розмірі 139 251,15 грн., задоволенню не підлягають з огляду на таке.
У п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц викладена правова позиція, відповідно до якої умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21).
Суд звертає увагу, що умовами кредитного договору №22032000591603 від 27 жовтня 2022 року передбачено встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,50 % від суми кредиту, однак зміст договору не містить конкретного переліку додаткових чи супутніх послуг банку, які фактично надаються відповідачу за вказану плату, їх обсягу, порядку та періодичності надання, а також не містить належного обґрунтування економічної суті такої комісії. При цьому надання кредиту, ведення обліку заборгованості, приймання платежів та супроводження кредитного договору є діями банку, які здійснюються ним у власних інтересах при реалізації кредитних правовідносин та не можуть вважатися самостійною послугою, що надається споживачу і підлягає окремій оплаті.
Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів фактичного надання відповідачу будь-яких додаткових платних послуг, за які могла бути нарахована комісія, а також не доведено правових підстав для її систематичного нарахування у заявленому розмірі.
Оскільки позивачем не доведено надання відповідачу додаткових чи супутніх послуг, за які могла б стягуватися комісія, а умови договору в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в розмірі 139 251,15 грн., є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Таким чином, аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №22032000591603 від 27 жовтня 2022 року у розмірі 212 883,14 грн., що складається з залишку простроченого кредиту у розмірі 212 878,77 грн., та залишку прострочених відсотків у розмірі 4,37 грн.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4225,70 грн., що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету та платіжною інструкцією №21-156808 від 24 квітня 2025 року, які містяться в матеріалах справи (а.с. 7, 161).
Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позов АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2554,65 грн., виходячи з розрахунку: 212 883,14 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 4225,70 грн. (сума сплаченого судового збору) / 352 134,29 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 207, 525, 526, 610, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 76 - 81, 89, 95, 141, 263 - 265, 268, 273, 274, 280 - 282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (місцезнаходження: 01033, місто Київ, вул. Жилянська, буд. 32, код ЄДРПОУ 14352406) заборгованість за кредитним договором №22032000591603 від 27 жовтня 2022 року у розмірі 212 883,14 гривень.
В задоволені в іншій частині, - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (місцезнаходження: 01033, місто Київ, вул. Жилянська, буд. 32, код ЄДРПОУ 14352406) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2554,65 гривень.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», місцезнаходження: 01033, місто Київ, вул. Жилянська, буд. 32, код ЄДРПОУ 14352406;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. О. Тесленко