ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

14 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/11978/21	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» до Київської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення щодо коригування митної вартості товару, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» (далі позивач або ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Київської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (далі – відповідач або митниця) в якому просить визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100130/2021/00029 від 26.02.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100130/2021/000002/2 від 26.02.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.09.2020 року між ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» (Покупець) та «HANGZHOU SIPU TRADE CO., LTD» (Продавець) укладено контракт №2020SP09002 на постачання взуття (домашніх капці) разом з усіма додатковими угодами (надалі - Контракт).
Відповідно умов Контракту 07.01.2021 року Продавець (який є виробником Товару) виставив Покупцю Інвойс №2020HZSP09007 відповідно до якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю домашнє взуття (домашні капці, кімнатного використання) на загальну суму 43896,00 долари США.
07.11.2019 року між ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» та ТОВ «МСТ» укладено Договір №071119 про транспортне експедирування згідно умов якого ТОВ «МСТ» зобов`язується надати або організовувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних операцій. 
25.02.2018 року між ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» та ТОВ «АКРУКС» укладено Договір №2002-18. Відповідно до вказаного договору ТОВ «АКРУКС» зобов`язувалось, надавати ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» комплекс митно-брокерських послуг.
Виконуючи свої зобов`язання за Договором, ТОВ «АКРУКС» 25.02.2021 року подало до Київської митниці Державної митної служби України вантажно-митну декларацію на товар — домашнє взуття (домашні капці для кімнатного використання), виробник — HANGZHOU SIPU TRADE CO., LTD, загальною масою вантажу (брутто) 6660 кг та загальною вартістю 43 896,00 доларів США, поставлений на підставі Інвойсу № 2020HZSP09007 до Контракту. У зазначеній декларації митну вартість вантажу було визначено за ціною Інвойсу № 2020HZSP09007 від 07.01.2021 року до Контракту на рівні фактурної вартості товару — 43 896,00 доларів США (1 489 469,15 грн).
До зазначених вище декларацій брокером було додано документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують заявлену митну вартість за першим методом – за ціною договору.
25.02.2021 року на адресу Позивача від Відповідача електронною поштою надійшов запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. При цьому Відповідач жодним чином не обґрунтував необхідність подання таких документів.
Водночас Відповідач зазначив, що за відсутності наведених митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми або такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митним органом додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення такого органу щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості.
Надалі, керуючись ч. 8 ст. 55 МК України, Позивач 26.02.2021 року направив на адресу Відповідача лист вих. № 26, до якого додав усі документи, що підтверджують заявлену Позивачем митну вартість товару — домашнього взуття (домашніх капців для кімнатного використання).
26.02.2021 року Відповідачем було оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UA100130/2021/00029 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100130/2021/000002/2.
Фактично Відповідач застосував другорядний метод визначення митної вартості товару — домашнього взуття (домашніх капців кімнатного використання).
Відповідач визначив митну вартість імпортованого Позивачем товару шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA100130/2021/000002/2 від 26.02.2021 року без належного обґрунтування такого коригування, посилаючись на нібито застосування резервного методу визначення митної вартості товару.
При цьому зазначена Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості вартість товару не відповідає його ринковій вартості, оскільки після митного оформлення та доставки товару до магазину вартість однієї пари капців у середньому становить 129,90 грн, а не 138,00 грн, як зазначено митним органом, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість таких висновків.
Позивач вважає, що доводи, наведені Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки подані документи не містять розбіжностей чи явних ознак підробки.
Відповідач не надав суду доказів того, що документи, подані Позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми або такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Водночас документи, надані Позивачем для митного оформлення, містять усі необхідні реквізити та відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також відомості щодо ціни, фактично сплаченої за такі товари.
Таким чином, Позивач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару прийняте Відповідачем із численними порушеннями норм чинного законодавства України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.05.2021 року залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
08.06.2021 року Відповідачем подано відзив на позов, у якому наведено заперечення щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що 25.02.2021 до Київської митниці Держмитслужби було подано до митного контролю та митного оформлення електронну митну декларацію № UA100130/2021/520805 для здійснення митного оформлення товару — домашнього взуття. 
Зазначив, що декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Для підтвердження правильності визначення митної вартості декларантом було подано документи відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.12 № 4495-VI.
Відповідно до умов контракту від 02.09.2020 №2020SP09002 оплата за товар здійснюється на умовах попередньої оплати. Проте, до митного оформлення надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару без печатки банку. Надані платіжні доручення №77,62,80,81 не стосуються оцінюваного товару, оскільки у графі призначення платежу містять посилання на інший інвойс. У п. 3 контракту зазначено, що оплата за товар здійснюється: 50% до відвантажування товару зі складу продавця та 50% проти пред`явлення коносаменту. Відповідно до інвойсу сума за товар складає 43 896 дол. США, а до митного оформлення надано лише платіжне доручення № 82 на суму 15 296 дол. США. 
Надані для митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена. Декларантом не надано додаткових документів, які б підтверджували ціну, що фактично підлягала сплаті, тобто декларантом не вжито заходів, передбачених законодавством, для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення.
У зв`язку з викладеним, відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 52, пунктів 1, 2 частини 5 статті 54, частини 6 статті 54, частини 2 статті 58 та частини 10 статті 58 Кодексу, митний орган відмовив у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 08.04.2020 № UA100300/2020/000061/2.
01.08.2022 позивачем подано клопотання про заміну відповідача та про пришвидшення розгляду справи.
10.08.2022 відповідачем надано клопотання про заміну відповідача.
13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі – Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.
На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.
П. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі – Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.
До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст. 276, ст. ст. 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Після початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд та інші окружні адміністративні суди України завершують розгляд та вирішення переданих їм справ.
Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.
До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у справах, розглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, здійснює Київський окружний адміністративний суд.
На підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону № 3863) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Луганському окружному адміністративному суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Тихонову І.В.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року справу прийнято до провадження. Розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотання учасників справи про заміну відповідача на Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України задоволено. Замінено відповідача — Київську митницю Держмитслужби — на її правонаступника — Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А; код ЄДРПОУ 43997555).
На виконання вищезазначеної ухвали суду, 25 лютого 2025 року представником Київської митниці надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 25.02.2021 до Київської митниці Держмитслужби було подано до митного контролю та митного оформлення електрону митну декларацію №UA100130/2021/520805 (далі - МД) для здійснення митного оформлення товару. 
При проведені контролю митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією від 25.02.2021 №UA100130/2021/520805 встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності стосовно відомостей щодо включення числових значень складових митної вартості до ціни товару. 
По митній деклараціяї Автоматизованою системою управління ризиками (АСУР) було згенеровано обов`язкові Ризики 105-2: контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв. Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару.
На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - Кодекс), п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 25.02.2021 № UA100130/2021/520805 встановлено, що вони не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності. 
Зазначив, що у п. 3 вище зазначеного контракту оплата за товар здійснюється: 50% до відвантажування товару зі складу продавця та 50% проти пред`явлення коносаменту. Відповідно до інвойсу сума за товар складає 43 896 дол. США, а до митного оформлення надано лише платіжне доручення № 82 на суму 15 296 дол. США. Тобто, на момент митного оформлення у позивача все мала бути 100% оплата товару, однак надано лише одне платіжне доручення, яке стосується оцінюваного товару на суму 15 296 дол. США. Декларантом не надано додаткових документів, які б підтверджували ціну що фактично мала бути сплачена, тобто декларантом не вжито заходів встановлених для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення.
У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 52, пунктів 1, 2 частини 5 статті 54, частини 6 статті 54, частини 2 статті 58 та частини 10 статті 58 Митного кодексу України митний орган відмовив у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 08.04.2020 року № UA100300/2020/000061/2. Джерелом інформації, яким користувався митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару, була ЕМД від 14.11.2020 року № UA100060/2022/343645. Відповідно до зазначеного джерела інформації митна вартість товару становила 13,76 доларів США за 1 кг. 
Відповідач просив відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
02.09.2020 року між ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» (надалі - Позивач та/або Покупець) та «HANGZHOU HANGZHOU SIPU TRADE CO., LTD» (Продавець) укладено контракт №2020SP09002 на постачання взуття (домашніх капці) разом з усіма додатковими угодами (надалі - Контракт).
Згідно п. 1.1. Контракту кількість, Продавець зобов`язаний поставити, а Покупець зобов`язаний прийняти та здійснити оплату Товару за кількістю та вартістю, узгоджену Сторонами в інвойсах, складених відповідно до цього Контракту. Згідно п. 1.2. Контракту умови поставки по даному Контракту визначаються в інвойсах, FOB-Shanghai (в соответствии с «Инкотермс 2010») (арк.спр.53-57).
Відповідно умов Контракту 02.09.2020 року Продавець (який є виробником Товару) виставив Покупцю Інвойс №2020HZSP09007 відповідно до якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю домашнє взуття (домашні капці, кімнатного використання) на загальну суму 43896,00 долари США (арк.спр.47).
07.11.2019 року між ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» та ТОВ «МСТ» було укладено Договір № 071119 транспортного експедирування. 
Відповідно до п. 1.1 Договору Експедитор зобов`язується за плату, за дорученням та за рахунок Клієнта надавати транспортно-експедиторські послуги, пов`язані з міжнародними та внутрішніми перевезеннями вантажів. Згідно з п.п. 1.2 Договору Експедитор надає Клієнту транспортно-експедиторські послуги з організації перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів Клієнта (арк.спр.65-69).
20.02.2018 року між ТОВ «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» та ТОВ «АКРУКС» було укладено Договір № 2002-18 на падання митно-брокерських та інших послуг.
Відповідно до п. 1.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується: а) за обумовлену плату та у визначений строк надавати послуги з декларування товарів і транспортних засобів (далі — товари) Замовника, що переміщуються через митний кордон України, консультаційні послуги з питань митного оформлення, оподаткування, здійснення зовнішньоекономічної діяльності, а також інші послуги, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника; б) самостійно здійснювати від свого імені та за рахунок Замовника дії, пов`язані з декларуванням товарів Замовника, у порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством України (арк.спр.60-64).
Митним брокером (ТОВ «АКРУКС») Товариства з обмеженою відповідальністю “Бітіс-Технологія” подано до митного оформлення декларацію №UA 100130/2021/520805 (арк.спр.120). 
До зазначеної декларації брокером також було додано наступні документи: пакувальний лист Б/н від 07.01.2021; Рахунок-фактура (інвойс) №2020HZSP09007 від 07.01.2021; - коносамент LSSZEC210102984 від 17.01.2021; Автотранспортна накладна №0965 від 24.02.2021; декларація про походження товару №2020HZSP09007 від 07.01.2021; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №16/02-3 від 16.02.2021 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) №2020SP09002 від 02.09.2020 року; доповнення № 1 до зовнішньоекономічного договору (контракт) №2020SP09002 від 02.09.2020 року, договір про надання послуг митного брокера №2002-18 від 20.02.2018 року; договір про перевезення №071119 від 07.11.2020. 
25.02.2021 року на електронну пошту Позивача від Відповідача надійшов запит про витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.
26.02.2021 року позивач направив на адресу Відповідача лист за вих. № 26, до якого було додано всі документи, які підтверджують заявлену Позивачем митну вартість товару - домашнє взуття (домашні капці, кімнатного використання), серед яких: копія митної декларації країни відправлення № 310120210519814755 від 07.01.2021; прайс лист виробника товару б/н від 01.07.2020; банківський платіжний документ, що стосується товару № 62 від 11.11.2020; банківський платіжний документ, що стосується товару № 77 від 11.01.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару № 80 від 04.02.2021; банківський платіжний документ, що стосусться товару № 81 від 17.02.2021; банківський платіжний документ, що стосується товару № 82 від 23.02.2021; рахунок на перевезення №21021600004 від 16.02.2021 (арк.спр. 88).
26.02.2021 року Відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100130/2021/00029 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100130/2021/000002/2 (арк.спр.85; 83).
У вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що: 
1) Відповідно до умов контракту від 02.09.2020 №2020SP09002 оплата за товар здійснюється на умовах попередньої оплати. Проте, до митного оформлення надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару без печатки банку; 
2) Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (реєстрація в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296) до Документів, що підтверджують транспортні витрати можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту; 
3) Відповідно до наданих документів, товар постачається на умовах FOB Ningboi. Проте до митного оформлення не надано банківські платіжні Документи які підтверджують вартість перевезення.
Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 246 Митного кодексу України (далі МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).
Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З аналізу частин 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.
Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Саме з наявністю таких сумнівів закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти подальші дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість перевірити правильність чи помилковість задекларованої митної вартості, а не всі документи, передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за першим методом лише у випадку, якщо подані документи є недостатніми або такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Отже, наведені приписи зобов`язують Відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі документів, наданих декларантом, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та вказати документи, надання яких може усунути сумніви щодо їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен зазначити, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому подані документи не дають можливості встановити відповідні складові, а також які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Водночас ненаведення Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми або такими, що у своїй сукупності викликають сумніви у достовірності наданої інформації, а також витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які такі документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів.
Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.
Суд зазначає, що митні органи наділені повноваженнями здійснювати контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, однак такі повноваження повинні реалізовуватись виключно у спосіб та в межах, визначених законом.
Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості можливе лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності відомостей, поданих декларантом. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів, невідповідністю характеристик товару відомостям, зазначеним у поданих документах, результатам митного огляду, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, а також іншими обставинами, що впливають на достовірність визначення митної вартості товару.
Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує право митного органу витребовувати додаткові документи та вчиняти подальші дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом із тим, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості товару, а не всі документи, передбачені статтею 53 МК України. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості товару не за першим методом лише у разі, якщо подані документи є недостатніми або такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 826/18258/13-а.
Щодо доводів Відповідача про подання до митного оформлення банківських платіжних документів без печатки банку суд зазначає таке.
Як вбачається з пояснень Позивача, зазначені платіжні документи були сформовані в електронному вигляді, у зв`язку з чим не містили підпису уповноваженої особи та відбитка печатки банку. Разом із тим, до матеріалів справи Позивачем долучено аналогічні платіжні документи, які містять підпис уповноваженої особи та печатку Акціонерного товариства «ОТП Банк» (арк.спр. 74-78).
За таких обставин суд не вбачає підстав ставити під сумнів достовірність платіжних документів, поданих митному органу, оскільки аналогічні документи з усіма необхідними реквізитами наявні в матеріалах справи.
Щодо посилань Відповідача на відсутність у поданих до митного оформлення документах відомостей про складові митної вартості товару, а саме вартості пакування та маркування, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується подання Позивачем усіх документів, необхідних для підтвердження фактурної (інвойсної) вартості товару, зокрема контракту з додатками, інвойсу, специфікації, прайс-листа та комерційної пропозиції щодо товару. Суд зазначає, що сам по собі факт здійснення часткової оплати товару на момент митного оформлення не є достатнім та безумовним доказом недостовірності заявленої митної вартості, якщо подані декларантом документи у своїй сукупності підтверджують її визначення за ціною договору.
Щодо доводів Відповідача про ненадання банківських платіжних документів, які нібито підтверджують вартість перевезення товару, суд зазначає таке.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснювалась на умовах FOB Shanghai відповідно до правил «Інкотермс 2010». Відповідно до умов FOB (Free On Board) за «Інкотермс 2010» до обов`язків продавця включаються витрати на товар, його пакування, експортне митне оформлення та доставка товару до борта судна в порту відвантаження. При цьому подальші витрати, пов`язані з транспортуванням після навантаження на судно, до базової ціни FOB не включаються.
Водночас суд звертає увагу, що складові митної вартості визначаються відповідно до статті 58 Митного кодексу України та включають лише ті витрати, які фактично підлягають додаванню до ціни договору залежно від умов поставки.
У даному випадку Відповідачем не враховано, що витрати, пов`язані з перевезенням товару, не підлягали окремому підтвердженню платіжними документами в межах FOB-умов, оскільки базова контрактна вартість уже сформована з урахуванням витрат до моменту відвантаження товару на судно.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 07.11.2019 року між ТОВ «МСТ» та ТОВ «Бітіс-Технологія» було укладено договір транспортного експедирування № 071119, відповідно до умов якого Експедитор зобов`язується за плату, за дорученням та за рахунок Клієнта надавати транспортно-експедиторські послуги, пов`язані з міжнародними та внутрішніми перевезеннями вантажів, а також послуги з організації перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів Клієнта.
На виконання умов зазначеного договору ТОВ «МСТ» складено довідку від 16.02.2021 № 16/02-3, згідно з якою вартість транспортних витрат від порту Нінбо (Китай) для контейнера MRKU6020965 за коносаментом LSSZEC210102984 до пункту перетину кордону України (порт Чорноморськ) становить 262 611,07 грн.
На переконання суду, вказана довідка, яка була надана митному органу під час митного оформлення товару, є документом, що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а відтак не заслуговують на увагу твердження відповідача, про не надання до митного оформлення разом з митною декларацією документів, що підтверджують витрати на транспортування чи документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність договірних відносин щодо організації перевезення товару та визначення його вартості, а також документальне підтвердження складової транспортних витрат, що враховуються при формуванні митної вартості відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
За таких обставин доводи Відповідача про відсутність підтвердження витрат на перевезення є необґрунтованими та спростовуються наявними у справі доказам
Також суд зазначає, що коригуючи митну вартість товару Позивача, Відповідач застосував інформацію з джерела — ЕМД від 14.11.2020 № UA100060/2022/343645, згідно з яким вартість товару становить 13,76 дол. США/кг.
Разом із тим, сам по собі факт наявності в інформаційних базах митних органів даних щодо вартості подібних товарів не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості, оскільки така інформація має виключно допоміжний характер та підлягає критичній оцінці з урахуванням конкретних умов поставки кожної окремої операції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 803/776/17, відповідно до якої різниця між митною вартістю товару, задекларованою декларантом, та вартістю ідентичних або подібних товарів, оформлених раніше, не свідчить про порушення з боку декларанта та не може бути підставою для автоматичного коригування митної вартості до рівня даних автоматизованих інформаційних систем митних органів.
Суд також акцентує, що приписи статей 53, 54, 58 Митного кодексу України покладають на митний орган обов`язок належного обґрунтування сумнівів у достовірності заявленої митної вартості, із зазначенням конкретних обставин, причин неможливості перевірки поданих документів, а також переліку документів, які можуть усунути такі сумніви.
У разі встановлення недостатності відомостей митний орган зобов`язаний конкретизувати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, з яких причин подані документи не дозволяють їх встановити, та які саме документи необхідні для їх підтвердження.
Проте в оскаржуваному рішенні Відповідачем не наведено належного обґрунтування наявності сумнівів щодо достовірності заявленої митної вартості, не визначено конкретних складових, які вважаються непідтвердженими, та не зазначено, яким чином подані Позивачем документи є недостатніми для її підтвердження.
За таких обставин посилання Відповідача на дані інформаційних ресурсів митних органів не може вважатися належним та достатнім обґрунтуванням для коригування митної вартості товару.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, викладені Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть бути підставою для її коригування, оскільки подані документи не містять розбіжностей або явних ознак підробки.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що документи, подані Позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми або такими, що у своїй сукупності викликають сумніви у достовірності наданої інформації.
Натомість надані Позивачем до митного оформлення документи містять усі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також відомості щодо ціни, фактично сплаченої за такі товари.
За таких обставин суд доходить висновку, що у розпорядженні Відповідача перебували всі необхідні документи, які давали можливість визначити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів за відсутності належного обґрунтування з боку Відповідача щодо того, яким чином такі документи можуть усунути сумніви у достовірності заявлених відомостей, не може сам по собі слугувати підставою для відмови у митному оформленні товару або коригування його митної вартості.
Також суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не визначено, які саме складові митної вартості не підтверджені документально, які обставини викликали сумніви у контролюючого органу та стали підставою для неможливості застосування основного методу її визначення.
Зазначене свідчить про порушення вимог частини сьомої статті 54 Митного кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо орган доходів і зборів не може аргументовано довести заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, заявлена декларантом митна вартість вважається визнаною автоматично.
Крім того, матеріали справи не містять доказів проведення Відповідачем консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59–61 Митного кодексу України.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Відповідач не довів наявності підстав для невизнання заявленої Позивачем митної вартості за основним методом, оскільки подані при митному оформленні документи не містять розбіжностей, а містять усі необхідні відомості щодо числових значень складових митної вартості та ціни, що підлягала сплаті за товар.
Відсутність у Позивача додатково витребуваних документів не впливає на правильність визначення митної вартості за основним методом, а загальні посилання Відповідача на наявність розбіжностей без їх конкретизації, обґрунтування впливу на митну вартість та причин неможливості її визначення не можуть бути достатніми для коригування митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 810/1479/16.
Решта доводів учасників справи, у тому числі викладених представником Відповідача у відзиві, не спростовують висновків суду щодо протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як кожному доказу, так і їх сукупності, з наведенням мотивів їх врахування чи відхилення.
Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд дійшов висновку, що доводи Позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами та спростовують доводи Відповідача.
За таких обставин наявні підстави для задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень — відповідача у справі.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача судовий збір у розмірі 7716,20 грн.
Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» до Київської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення щодо коригування митної вартості товару задовольнити.
Визнати протиправними і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100130/2021/00029 від 26.02.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100130/2021/000002/2 від 26.02.2021 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІТІС-ТЕХНОЛОГІЯ» (8132, Київська область, м. Вишневе, вул.. Промислова, буд. 5 Код ЄДРПОУ 37360453) судовий збір в сумі 7716,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А; код ЄДРПОУ 43997555.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя 	І.В. Тихонов