Справа № 953/11875/25
н/п 2/953/695/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі: 
судді Єфіменко Н.В., 
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту, 
встановив:

06 листопада 2025 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась до ОСОБА_2 (далі: відповідач-1), ОСОБА_3 (далі: відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Київський ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі: третя особа), із позовом про зняття арешту з 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилалась на перебування у провадженні Київського районного суду м. Харкова справи №2-8375/10/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Накладення у даній справі ухвалою суду від 10.12.2010 арешту на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_2 . На виконання ухвали відкрите виконавче провадження №30355279 від 09.12.2011. Рішенням суду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволений. На час накладення арешту позивач перебувала у шлюбі зі ОСОБА_2 . Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2011 шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірваний та проведений поділ спільно нажитого майна. Право власності на кв. АДРЕСА_1 визнане за ОСОБА_4 . Постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 11.05.2012 1/2 частини вказаної квартири звільнена з-під арешту на підставі того, що право власності на вказану частку зареєстроване не за боржником, а за іншою особою. У червні 2025 позивач звернувся до нотаріуса для вчинення нотаріальної дії з майном, під час якої їй стало відомо, що згідно Інформації з Державного реєстру нерухомого майна на нерухоме майно, на кв. АДРЕСА_1 досі накладений арешт на підставі суду у справі №2-8375/10/15 від 10.12.2010. Станом на сьогодні позивач позбавлена права вільно розпоряджатись належним їй майном.
До судового засідання позивач, відповідачі та третя особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Відповідачі та третя особа причину неявки не сповістили. 
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом, не встановлені. 
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:
10.12.2010 ухвалою Київського районного суду м. Харкова у справі №2-8375/10/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договорами позики у розмірі 50 000 доларів США накладений арешт на 1/2 частинукв. АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_2 
20.12.2011 заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірваний. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишено прізвище « ОСОБА_5 ». Проведений розділ спільно нажитого майна – двокімнатної кв. АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку поділу та виділу частки із спільного майна подружжя на кв. АДРЕСА_1 . Зобов`язано КП «ХМ БТІ» анулювати правовстановлюючі документи на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 та переоформити на ім`я – ОСОБА_6 право власності на всю кв. АДРЕСА_1 .
Вказане рішення набуло законної сили.
Позивачем 21.05.2012 зареєстроване право власності в цілому кв. АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом про державну реєстрацію прав серії СЕЕ № 803009 (а.с.18) та відповідні відомості відображені в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №430084179 від 05.06.2025 ( а.с.19)
11.05.2012 постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Ляхової Т.Б. у ВП №30355279 з виконання виконавчого листа №2018/2-1119/11/15, виданого 20.10.2011 Київським районним судом м. Харкова про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у сумі 402 964,92 грн., судовий збір у сумі 1 700 грн., 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи звільнено з під-арешту 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_2 .
В обґрунтування вищевказаної постанови державний виконавець посилалась на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2011, відповідно до якого право власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_4 . 
Позивач є власником кв. АДРЕСА_1 та зареєстрована у даній квартирі, що підтверджено витягом про державну реєстрацію прав №34207862 від 21.05.2012, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №430084179 від 05.06.2025 витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6313-634431-2017 від 20.07.2017.
23.12.2015 виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджено довідкою. 
15.06.2017 позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_8 », що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Дослідивши матеріали справи, суд висновує:
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1ст.317 ЦК України.
Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Приписами ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладений арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та інші фінансові установі, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, що передбачено ч.1 ст.158 ЦПК України. 
Судом встановлено, що позивач у цілому є власником кв. АДРЕСА_1 .
Також судом встановлено, що позивач не є учасником справи №2-8375/10/15, у межах якої з метою забезпечення позову накладений арешт на 1/2 частини кв. АДРЕСА_1 та відповідно не є учасником ВП №30355279, а тому позбавлена можливості звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у порядку, передбаченому ст.158 ЦПК України. 
З матеріалів справи вбачається, що арешт накладався на 1/2 частинукв. АДРЕСА_1 ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2010 у справі №2-8375/10/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором у розмірі 50 000 доларів США з метою забезпечення позову і позивач не була учасником зазначеної справи. Вказана квартира на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2011 належить в цілому позивачу. Виконавчий лист на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу та повторно не пред`являвся і строк його пред`явлення до виконання сплив.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Керуючись ст. 12, 76, 141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. 110,112 СК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту, - задовольнити.
Арешт накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.12.2010 у справі №2-8375/10/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором у розмірі 50 000 доларів США, - скасувати. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 . 
Відповідач-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач-2: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 . 
Третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ЄДРПОУ 34952440, м. Харків, вул. Куликівська, буд.12. 
Повний текст рішення складений 29.05.2026.

Суддя Н.В. Єфіменко