ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1382/26 Справа № 210/5628/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,
при секретарі судового засідання    Примак Н.М.,
за участю:
захисника адвоката      Мачихіна Ю.М.,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності     ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Мельниченка Ю.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 01 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,
в с т а н о в и л а :
постановою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 01 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03.08.2025 об 11 год 33 хв у м. Кривому Розі, на просп. Університетському, 8, керував транспортним засобом Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушенням мови, порушенням координації рухів, поведінкою, що не відповідає обстановці. Водієві згідно з чинним законодавством було запропоновано пройти медичний огляд у КП «ДБКЛПД» ДОР у м. Кривому Розі на стан сп`яніння, на що останній погодився. У медичному закладі ОСОБА_1 не пройшов медичного огляду в установленому законом порядку, що підтверджується медичним висновком № 1150 від 03.08.2025. Подію зафіксовано нагрудними відеореєстраторами № 239752, № 475181. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову захисник адвокат Мельниченко Ю.В., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування своїх вимог указує, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази, які підтверджували б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. Матеріали зібрано з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.
Указує, що протокол про адміністративне правопорушення та довідка про отримання посвідчення водія не можуть бути доказами у справі, оскільки складені службовою особою і не підтверджують факту керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння.
Зауважує, що в медичному висновку не вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду, а зазначено, що він не пройшов його в повному обсязі.
Указує, що суд у постанові зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, хоча матеріалами провадження цей факт не підтверджено. Такий висновок є хибним, оскільки огляд проведено з порушенням процедури: лабораторне дослідження, яке є обов`язковим, не проводилося, а висновок щодо стану наркотичного сп`яніння не складено. Порушення процедури огляду має наслідком його недійсність.
Зауважує, що ОСОБА_1 через захворювання не міг надати для експертного дослідження зразки сечі та пропонував лікарю відібрати в нього інший біологічний зразок для дослідження, однак лікар відмовився.
Наголошує, що суд неправильно розцінив проблеми ОСОБА_1 із сечовипусканням як відмову від проходження огляду, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній навмисно ухилявся від надання зразків для аналізу. Навпаки, у відведений йому час він випив півтора літра води, чай та каву, однак так і не зміг надати зразки.
Зауважує, що всупереч вимогам закону запис із бодікамер здійснювався не безперервно, а складається з 12 файлів і містить три перерви.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мачихіна Ю.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши, перевіривши й оцінивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обміркувавши наведені стороною захисту доводи, викладені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість цієї особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати такі питання: чи було вчинено правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи доводів, висловлених останнім.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV рішення ЄСПЛ є джерелом права в Україні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та правових позицій, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображено принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.
Ці вимоги закону під час розгляду суддею місцевого суду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 належним чином не виконані.
Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, доведенню підлягають факт керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння та факт відмови від проходження відповідного огляду на стан такого сп`яніння.
Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 411154 від 03.08.2025;
- висновком КП «ДБЛПД ДОР» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 1150 від 03.08.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 03.08.2025 о 12 год 25 хв не пройшов обстеження в повному обсязі згідно з чинним законодавством;
- довідкою від 04.08.2025, відповідно до якої, згідно з наявними обліковими базами, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 ;
- відеозаписами з нагрудних реєстраторів та відеореєстратора, на яких зафіксовано рух і зупинку транспортного засобу Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ; непроходження ОСОБА_1 у повному обсязі огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі лікарем-наркологом у встановленому законодавством порядку; оголошення ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння; роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, а також права на оскарження дій працівників поліції; ознайомлення зі змістом протоколу; повідомлення про місце та час розгляду справи; складення протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП;
- карткою обліку адміністративного правопорушення від 03.08.2025 стосовно ОСОБА_1 .
Дослідивши відеозапис працівників поліції, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд установив, що водія було доставлено працівниками поліції до закладу охорони здоров`я, де він пройшов огляд за допомогою газоаналізатора «Drager». Надалі ОСОБА_1 запропоновано надати біологічний матеріал — сечу, на що водій повідомив, що через захворювання має труднощі із сечовипусканням. Лікар зазначив, що він має дві години для надання біологічного матеріалу, а в разі його ненадання такі дії будуть прирівняні до відмови від проходження огляду. Упродовж усього часу ОСОБА_1 намагався надати біологічний матеріал у вигляді сечі, що зафіксовано відеокамерами працівників поліції, однак самостійно зробити цього не зміг та зазначив, що йому боляче. Крім того, ОСОБА_1 запитав у лікаря, чи можна надати інший біологічний матеріал, зокрема кров, на що лікар зазначив, що відбір іншого біологічного матеріалу не передбачений. Після цього стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.5 ПДР України.
Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, підтвердженого належними та допустимими доказами.
Так, згідно з п. п. 6, 7 розділу I Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09 листопада 2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів — законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність (далі — спеціальні технічні засоби).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Розділом III Інструкції визначено, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, здатних спричинити стан сп`яніння.
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, а вміст другої зберігається протягом 90 днів.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо відібрати зразки біологічних середовищ, указаних у пункті 12 цього розділу.
У цьому випадку неможливість ОСОБА_1 надати біологічний матеріал у вигляді сечі була розцінена медичним працівником та працівниками поліції як відмова від проходження огляду в медичному закладі. При цьому водієві не було запропоновано надати інший вид біологічного матеріалу, прямо зазначений в Інструкції. Більше того, на пропозицію самого ОСОБА_1 надати інший біологічний матеріал лікар, усупереч передбаченому Інструкцією обов`язку, зазначив, що відбір іншого біологічного матеріалу не передбачений. Можливість надання зазначеного біологічного матеріалу протягом короткого проміжку часу залежить від індивідуальних особливостей організму, саме тому відповідною Інструкцією передбачено відбір інших видів біологічного матеріалу.
Отже, у цьому випадку під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я могли бути відібрані такі види біологічного матеріалу: сеча, слина, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук та кров.
Відтак, ураховуючи, що лікар у медичному закладі обмежився лише пропозицією ОСОБА_1 надати сечу, яку він фізіологічно не міг надати, та не вжив заходів для дослідження будь-якого іншого біологічного середовища, як це передбачено відповідною Інструкцією, зокрема не відібрав для дослідження кров або слину, апеляційний суд доходить висновку, що під час огляду ОСОБА_1 порушено порядок його проведення. Висновок лікаря про відмову від проходження огляду з урахуванням поведінки ОСОБА_1 , який учиняв дії, спрямовані на проходження огляду, не може бути достатнім та беззаперечним доказом його відмови або ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки медичним працівником не вжито всіх заходів для надання ОСОБА_1 можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що за відсутності належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.
Недоведеність винуватості особи відповідно до ст. 9 КУпАП свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чіткими й узгодженими, тобто такими, що не залишають місця для сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, закріпленому у ст. 62 Конституції України.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, водночас особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.
Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі — закриттю з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу захисника адвоката Мельниченка Ю.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 01 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду       Ірина СВІЯГІНА