Справа № 209/6272/25
Провадження № 2/209/818/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого судді Решетник Т.О., за участю секретаря судового засідання - Кіфарець А.Ю., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
15.08.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя.
Позивач посилається на те, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , 14.07.1990 року було укладено шлюб Міськвідділом РАГС у м.Дніпродзержинську, про що складено відповідний актовий запис №392. 
Від спільного шлюбу народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наданий час є повнолітнім.
Після укладення шлюбу подружжя стало проживати разом у будинку батьків позивачки, за адресою - АДРЕСА_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 09.09.2025 р. у справі № 209/3706/25 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.07.1990 р. Міськвідділом РАЦС м.Дніпродзержинська, актовий запис № 392.
Під час розгляду справи про розірвання шлюбу питання щодо поділу спільного майна подружжя не вирішувалося.
11 листопада 2011 року за спільні кошти подружжя було придбано квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу даної квартири було укладено від імені відповідача в Третій Дніпродзержинській державній нотаріальній конторі. Квартира була придбана саме за спільні кошти подружжя та позивачка підписувала заяву у нотаріуса, що надає згоду на придбання даної квартири. Всі документи на спірну квартиру знаходяться у відповідача, останній відмовився надати їх копії позивачці.
Метою придбання зазначеного майна було спільне проживання, користування, експлуатація останнього сім`єю.
У листопаді 2016 року позивачка переїхала жити до будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, вже більше ніж 8 (вісім) рік позивачка проживає не разом з відповідачем, а окремо, вони не ведуть спільного господарства, майже не спілкуються.
В досудовому порядку вирішити питання користування та згоди щодо поділу спільного майна між позивачем та відповідачем не досягнуто.
Вважає, що набуте сторонами під час шлюбу майно, а саме квартира за адресою - АДРЕСА_2 - є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом визнання за кожним із подружжя права спільної часткової власності на частину цього майна.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 30,1 кв.м.; припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 30,1 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку розподілу майна подружжя право власності на 1/2 частину нерухомого майна: на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 30,1 кв.м.; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені позивачем судові витрати.
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 01.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, і призначено судове засідання по справі.
15.08.2025 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом – Піцик Р.В. була подана до суду заява про забезпечення позову.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 15.08.2025 року заява представника позивача була задоволена.
15.08.2025 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом – Піцик Р.В. була подана до суду заява про витребування доказів по справі.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 25.11.2025 року заява представника позивача про витребування доказів була задоволена та судом витребувано з Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином завірену копію нотаріальної справи, заведеної під час укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , квартири АДРЕСА_3 від 11.11.2011 року ВРО № 112575, реєстр № 1-4854.
29.01.2026 року до суду від Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшли витребувані докази.
31.10.2025 року від відповідача надійшли пояснення на позовну заяву, в яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, на те, що у 2011 році за 64000,00 грн., він придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за власні кошти. На придбання квартири та її ремонт кошти у сумі 30000,00 грн., відповідачу подарувала його мати. Комунальні послуги за квартиру сплачує тільки сам, позивач з 2014 року в вищезазначеній квартирі не проживає. Також, зазначає, що він є пенсіонером, через воєнний стан вже три роки не працює та має на утриманні хвору мати.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 09.03.2026 року було закрито підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду по суті. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Також зазначив, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягає поділу у рівних частинах. Вважає, що відповідачем не підтверджено факт придбання спірної квартири за особисті кошти.
20.04.2026 року відповідач надав клопотання про надання додаткового строку на подачу додаткових доказів та долучення доказів до матеріалів справи. 
В судовому засіданні суд ухвалив задовольнити клопотання відповідача та надати йому час на подачу додаткових доказів по справі.
Відповідач в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , просив відмовити у їх задоволенні. Також зазначив, що гроші на придбання квартири не були накопичені їх сім`єю, а належали йому особисто.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , 14.07.1990 року було укладено шлюб Міськвідділом РАГС у м.Дніпродзержинську, про що складено відповідний актовий запис №392. 
Від спільного шлюбу народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час є повнолітнім.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 09.09.2025 р. у справі № 209/3706/25 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.07.1990 р. Міськвідділом РАЦС м.Дніпродзержинська, актовий запис № 392.
Судом встановлено, що за час перебування сторонами в зареєстрованому шлюбі ними було придбано нерухоме майно, а саме квартира, загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за яку сплачено 64100,00 гривень, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.11.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., реєстр №1-4854. Право власності на квартиру зареєстроване за ОСОБА_2 . Купівля цієї квартири відбулася за згодою дружини ОСОБА_1 , яка посвідчена нотаріально державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С., за реєстр № 1-4851.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на даний час зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно копій наданих суду квитанцій, ОСОБА_2 здійснює оплату комунальних послуг за утримання спірної квартири.
Згідно копії акту про не проживання від 09.08.2025 року № 299, затвердженого Начальником юридичного відділу КП КМР "Добробут" зі слів сусідів ОСОБА_1 починаючи з 2013 р. фактично не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Водночас, частина 1 статті 57 Сімейного кодексу України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).
Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна має бути нотаріально посвідчений.
Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду..
З наведених обставин справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 14.07.1990 року по 09.09.2025 року. Сторони у справі зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована на ім`я позивача 11.11.2011 року, тобто в період шлюбу.
Матеріали справи не містять домовленості про поділ майна або шлюбного договору, доказів того, що позивач чи відповідач не дбали про матеріальне забезпечення сім`ї, приховували, знищували чи пошкодили спільне майно, витрачали його на шкоду інтересам сім`ї.
Суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що спірна квартира придбана за його особисті кошти та кошти його матері, оскільки суду не надано доказів в обґрунтування джерела походження грошових коштів, виписки по банківським рахункам відповідача не підтверджують обставин щодо наявності у відповідача особистих коштів, клопотання про допит зазначеної особи в якості свідка відповідачем не заявлено. 
За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначена квартира була придбана сторонами в період зареєстрованого шлюбу і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Підстав для відступлення від рівності часток у спільному майні подружжя судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст. ст.258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст. ст.60,69-71 СК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя - задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , квартири, загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м.
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину квартири, загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 3515 (три тисячі п`ятсот п`ятнадцять) гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення – 30.04.2026 року.

Суддя      Т.О. Решетник