ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 Справа № 914/2370/25 

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., за участю секретаря Перейми Х.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів
до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу №210, м.Львів
про: стягнення 30 154,07 грн

Представники сторін:
від позивача: Філь О.О. – представник;
від відповідача: Порохнавець І.В. – представник.

Обставини розгляду справи.
Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу №210 про стягнення 30 154,07 грн.
Ухвалою суду від 06.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань.
Під час розгляду справи в письмовому провадженні у суду виникла необхідність з`ясувати певні обставини справи.
Ухвалою суду від 03.11.2025 було призначено судове засідання на 17.11.2025, явку повноважних представників сторін в судове засідання визнано обов`язковою.
Хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.
Процесуальні документи в даній справі направлялись позивачу засобами електронного зв`язку до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», відповідачу – засобами поштового зв`язку на відому суду адресу. Відповідні докази повідомлення учасників справи містяться в матеріалах справи.
Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України «Про доступ до судових рішень».
У судовому засіданні 25.05.2026 суд заслухав представників позивача та відповідача, які надали пояснення по суті спору.
Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Статтею 251 цього Кодексу унормовано, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ч.2, ч.5, ч.8 ст. 252 ГПК України).
Матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, та надано достатньо часу для надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення учасників справи про здійснення її розгляду.
Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено майнові права та законні інтереси ЛМКП «Львівтеплоенерго». Через несвоєчасність проведення розрахунку відповідачем за надані послуги постачання теплової енергії, позивач не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Заборгованість утворилась на підставі договору № 6721 Ш-ГВ від 01.09.2023 за період 01.12.2023-31.08.2024 по будинку, який знаходиться за адресою м. Львів, вул. Джона Леннона, б. 25 за послугу з постачання гарячої води в розмірі 27 709,79 грн. Крім того, на існуючу заборгованість позивачем нараховано пеню в розмірі 77,19 грн., 3 % річних в розмірі 553,55 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 813,54 грн.
Відповідач в свою чергу не погоджується із пред`явленими позовними вимогами, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, зазначаючи, що:
- між ним та позивачем не укладався договір № 6721Ш-ГВ;
- на даний час між сторонами існують договірні відносини, юридично оформлені договором № 4195Ш від 15.10.2007. Письмової заяви про припинення дії даного договору від позивача не надходило;
- відповідач не має жодної заборгованості перед позивачем;
- посилання позивача на протокол загальних зборів відповідача від 09.02.2022 є маніпуляцією, оскільки на зборах було прийнято рішення «Визначити, що договір № 4195Ш, укладений між ЖБК-210 та ЛМКП «Львівтеплоенерго» 15 жовтня 2007 року на постачання теплової енергії в гарячій воді відповідає вимогам моделі договірних відносин – Колективний Споживач».
Позивач не погодився із позицією відповідача, зазначивши, що договір вважається укладеним у зв`язку із тим, що до спірного будинку подавалася гаряча вода та відповідачем здійснювались оплати. 

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.
Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (позивач) є юридичною особою, яке відповідно до п. 2.1 статуту створене з метою повного задоволення потреб населення та юридичних осіб в тепловій енергії, яка використовується для опалення приміщень, отримання гарячої води i промислових технологічних процесів.
Основним напрямком діяльності позивача є виробництво, транспортування i реалізація теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання житлового фонду i об`єктів соціально-культурного призначення, міст i селищ міського типу, об`єктів промислово-виробничого призначення, підприємницької діяльності (п. 2.2.1 статуту).
Тобто Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
15.10.2007 між Житлово-будівельним кооперативом № 210 (споживач) та Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (енергопостачальна організація) було укладено договір № 4195/Ш про постачання теплової енергії в гарячій воді, згідно якого енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.
Позивач листом від 03.02.2022 № 244 повідомив відповідача, що 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, п. 1 ст. 12 якого передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Повідомив, що Законом передбачено новий механізм укладення договорів на житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, отже потрібно прийняти рішення про модель майбутніх договорів, оформити це рішення відповідним протоколом загальних зборів. Крім того позивач зазначив, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не приймуть рішення про вибір моделі договірних відносин та не укладуть з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 
09.02.2022 було проведено загальні збори членів Житлово-будівельного кооперативу № 210 (збори ЖБК), які оформлені протоколом № 1, щодо питань експлуатації та обслуговування житлових багатоквартирних будинків № 210 по вул. Дж. Леннона, 25, 27, 33 у м. Львові, на яких було винесено до розгляду два питання: 1. Організаційні питання проведення зборів. 2. Про відповідність договорів № 4195Ш, № 4196Ш, № 4197Ш, укладені ЖБК з ЛМКП «Львівтеплоенерго» 15.10.2007 на постачання теплової енергії в гарячій воді моделі договірних відносин – колективний споживач.
Доказів того, що відповідачем було проведено загальні збори, на яких було б вирішено питання щодо обрання моделі нового договору із позивачем, матеріали справи не містять.
В матеріалах справи міститься договір № 6721Ш-ГВ від 01.09.2023 з колективним споживачем про надання послуги з постачання гарячої води, де сторонами є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (як виконавець) та Житлово-будівельний кооператив № 210 (як колективний споживач), натомість договір підписаний тільки з боку виконавця (позивача), який в свою чергу є публічним та опублікований на офіційному веб-сайті позивача.
Згідно п. 1 договору виконавець зобов`язується надавати колективному споживачу належної якості послугу з постачання гарячої води, а колективний споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, визначених цим договором.
Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг гарячої води, спожитої в будинку, за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу (п. 10 договору).
Пунктом 18 договору встановлено, що вартістю послуги з постачання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії є встановлені відповідно до законодавства тарифи. Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу з постачання гарячої води становить 95,26 гривень за куб. метр. Станом на дату укладення цього договору тариф на функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання становить 2 657,78 гривень за Гкал (з ПДВ).
Колективний споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1182 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 14, ст. 550), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води;
- плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), що розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу на послугу з постачання теплової енергії та визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу (п. 19 договору).
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць (п. 20 договору).
Виконавець формує та надає колективному споживачу рахунок на оплату спожитої послуги та обсягів теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу (п. 21 договору).
Колективний споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 22 договору).
Згідно п. 27 колективний споживач зобов`язався оплачувати спожиту послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у строки, встановлені цим договором.
Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 38 договору).
Припинення цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними, зокрема здійснення перерахунку плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, здійснення остаточних нарахувань плати за послугу та остаточних розрахунків (п. 40 договору).
Відповідно до п. 41 договору цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» або у разі прийняття відповідного рішення співвласниками щодо відключення будинку від систем (мереж) постачання гарячої води відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 169.
16.10.2023 між сторонами був складений акт про включення системи теплоспоживання про те, що в опалювальному сезоні 2023/2024 років система теплоспоживання, зокрема, в приміщенні за адресою вул. Дж. Леннона, б. 25 включено на потреби опалення з 16.10.2023. Акт підписаний з боку представників позивача та відповідача.
В подальшому, незважаючи на той факт, що між позивачем та відповідачем не було підписано нового договору, відповідач продовжував отримувати теплову енергію та гарячу воду, у зв`язку з чим позивачем виставлялись рахунки за послугу з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою об`єкта вул. Дж. Леннона, б. 27 за тарифом «Населення», а саме:
№ 6721Ш-ГВ-12 за грудень 2023 року на суму 20 397,36 грн.;
№ 6721Ш-ГВ-1 за січень 2024 року на суму 23 687,24 грн.;
№ 6721Ш-ГВ-2 за лютий 2024 року на суму 26 110,22 грн.;
№ 6721Ш-ГВ-3 за березень 2024 року на суму 29 400,10 грн.;
№ 6721Ш-ГВ-4 за квітень 2024 року на суму 30 736,60 грн;
№ 6721Ш-ГВ-5 за травень 2024 року на суму 24 226,85 грн;
№ 6721Ш-ГВ-6 за червень 2024 року на суму 30 683,03 грн.;
№ 6721Ш-ГВ-7 за липень 2024 року на суму 36 332,58 грн.;
№ 6721Ш-ГВ-8 за серпень 2024 року на суму 36 306,17 грн.
Крім того, в матеріалах справи містяться докази, зокрема платіжні інструкції, що свідчать про те, що відповідач продовжував користуватися тепловою енергією, за яку здійснював відповідні оплати, але доказів оплати послуг наданих позивачем за договором № 6721Ш-ГВ від 01.09.2023 у заявленому розмірі матеріали справи не містять.
Зазначені вище рахунки були направлені відповідачу засобами поштового зв`язку. Доказів вручення таких рахунків матеріали справи не містять, натомість суд з наявних в матеріалах справи доказів встановив, що відповідач повертав кожний рахунок, який надходив йому, починаючи з грудня 2023 року, відповідними листами, зазначаючи, що він не має ніякої заборгованості за постачання теплової енергії та гарячої води та просив виставити рахунки на оплату згідно договорів № 4195Ш, 4196Ш, 4197Ш.
В свою чергу позивач повідомив відповідача листом від 02.10.2024 № 08/256 про те, що з 01.09.2023 між ними було укладено, зокрема, договір про надання послуги з постачання гарячої води № 6721Ш-ГВ, а враховуючи даний факт, з 01.09.2023 договір № 4195Ш від 15.10.2007 про постачання теплової енергії в гарячій воді до житлових будинків за адресами вул. Дж. Леннона, б. 25, 27, 33 є розірваним.
На вищезазначений лист відповідач надав відповідь (лист від 18.10.2024) про те, що, зокрема, договір № 4195Ш є таким що діє та є пролонгованим, оскільки не було письмових повідомлень жодної із сторін про його припинення.
У зв`язку із викладеним, позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до господарського суду з цим позовом про стягнення з відповідача 27 709,79 грн. заборгованості за послуги з постачання гарячої води, а також нараховує на цю суму 77,19 грн. пені, 553,55 грн. 3 % річних та 1 813,54 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з огляду на наступне.
Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України).
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що між ним та позивачем не укладався договір № 6721Ш-ГВ від 01.09.2023 з колективним споживачем про надання послуги з постачання гарячої води, який покладений позивачем у підставу позову.
Вказані аргументи відповідача спростовуються таким.
Відповідно до приписів статей 2, 3 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.
За наведеними у пунктах 2, 5, 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» визначеннями: виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2189-VІІІ, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Частиною першою статті 4 Закону № 2189-VІІІ передбачено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.
01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України, що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі й до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуги з постачання теплової енергії, які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (пункт 13 Правил № 830).
Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону № 2189-VІІІ, за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).
Згідно з Законом № 2189-VІІІ, договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 та №1023.
Згідно з Правилами № 830 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022:
- Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
- Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).
- Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
- У разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.
- Споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.
Згідно з частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.
Відповідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) відповідно до частини першої статті 14 цього Закону та повідомлення виконавців комунальних послуг про прийняте рішення за два місяці до запланованої дати укладення договору: такий виконавець зобов`язаний укласти договори про надання комунальних послуг відповідно до вимог цієї статті згідно з обраною співвласниками моделлю організації договірних відносин; раніше укладений із таким виконавцем договір про надання комунальної послуги достроково припиняється з дати набрання чинності новим договором, укладеним із співвласниками, але припинення (втрата чинності) дії раніше укладеного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим договором та від відповідальності за порушення його умов. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.
Позивачем на власному офіційному веб-сайті (які знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет) з 2021 року опубліковані тексти індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, зокрема і з колективними споживачами.
Аналіз вищевикладеного дає підстави дійти висновку, що типовий договір, якому присвоєно номер 6721Ш-ГВ, про надання послуги з постачання гарячої води за адресою: м. Львів, вул. Дж. Леннона,б. 25, між позивачем та відповідачем є укладеним шляхом отримання відповідачем таких послуг, відсутності доказів щодо прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин, та спливу 30-денного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» типового договору про надання послуги з постачання гарячої води з колективним споживачем, що є публічним договором приєднання.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22, від 09.04.2024 у справі № 908/710/23.
Відповідно до п. 41 договору цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» або у разі прийняття відповідного рішення співвласниками щодо відключення будинку від систем (мереж) постачання гарячої води відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 169.
Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Доказів розірвання укладеного договору сторонами не надано. Крім того матеріали справи не містять належних доказів оспорювання відповідачем договору № 6721Ш-ГВ у встановленому чинним законодавством України порядку.
Таким чином, враховуючи викладене, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вже було встановлено судом раніше, 16.10.2023 за адресою відповідача, а саме в приміщенні на вул. Дж. Леннона, б. 25, було здійснено підключення системи теплоспоживання на потреби опалення.
Відповідач вказаних обставин не заперечив та не спростував.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика № 315), яка встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Згідно п. 3 розділу І цієї Методики, розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Виконавець формує та надає колективному споживачу рахунок на оплату спожитої послуги та обсягів теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу (п. 21 договору).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач в період грудня 2023 року – серпня 2024 року споживав теплову енергію, поставлену позивачем за адресою вул. Дж. Леннона, б. 25, у зв`язку з чим останнім було сформовано відповідні рахунки.
Докази надіслання рахунків позивачем на адресу відповідача містяться в матеріалах справи, але відповідач повертав такі рахунки позивачу із проханням виставляти їх за договором № 4195/Ш, який, як встановлено судом, не є чинним у зв`язку із укладенням договору про надання комунальних послуг за новими правилами на підставі набрання чинності Законом України від 03.12.2020 № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг».
Натомість з наявних в матеріалах справи доказів суд встановив, що відповідач продовжував сплачувати за теплову енергію, що говорить про факт споживання.
Доказів звернення відповідача до позивача із мотивованими запереченнями (з контррозрахунком спожитої теплової енергії або з відповідним актом про встановлення факту, складеного за участю теплопостачального підприємства) стосовно незгоди із зазначеними у рахунках показниками спожитої теплової енергії - сторонами до суду не надано.
Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування даних показань приладу обліку, що зазначені позивачем у рахунках за спірний період.
Крім того в матеріалах справи міститься розрахунок відповідача по оплаті послуг гарячого водопостачання та опалення за період 01.09.2023-31.08.2024, з якого вбачається, що кількість спожитого гарячого водопостачання збігається із кількістю такого споживання, відображеної у рахунках, на підставі яких позивач заявляє свої вимоги. 
З огляду на вищевказане, наявний факт отримання відповідачем послуг теплопостачання.
Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Колективний споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п. 22 договору).
Позивачем було виставлено відповідачу рахунки за постачання теплової енергії та гарячої води за період з грудня 2023 по серпень 2024 включно на загальну суму 257 880,15 грн.
Натомість відповідач частково виконав покладений на нього обов`язок зі сплати отриманих послуг, таким чином враховуючи викладене вище відповідач повинен був сплатити 27 709,79 грн. за отримані ним послуги у такі строки:
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-12 за грудень 2023 року на суму 20 397,36 грн. - до 31.01.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 29 816,38 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-1 за січень 2024 року на суму 23 687,24 грн. - до 29.02.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 10 192,82 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-2 за лютий 2024 року на суму 26 110,22 грн. - до 31.03.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 10 573,86 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-3 за березень 2024 року на суму 29 400,10 грн. - до 30.04.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 10 192,82 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-4 за квітень 2024 року на суму 30 736,60 грн. - до 31.05.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 10 708,00 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-5 за травень 2024 року на суму 24 226,85 грн. - до 30.06.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 9 764,03 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-6 за червень 2024 року на суму 30 683,03 грн. - до 31.07.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 2 609,33 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-7 за липень 2024 року на суму 36 332,58 грн. - до 31.08.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 7 367,62 грн.);
відповідно рахунку № 6721Ш-ГВ-8 за серпень 2024 року на суму 36 306,17 грн. - до 30.09.2024 (враховуючи зараховану часткову оплату в сумі 10 602,85 грн.).
Відповідачем не надано контррозрахунку заявленої до стягнення суми, не зазначено та не доведено, яку саме суму за постачання теплової енергії він мав сплатити, на його думку; не надано доказів щодо сплати за послугу в спірний період будь-якої суми.
Судом враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 910/1265/17, де зазначено, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоб суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.
Відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами відсутність надання позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у період з грудня 2023 року по вересень 2024 року в заявленому обсязі та розмірі, як і не надано доказів погашення заборгованості не надано, у зв`язку із чим на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення основної заборгованості в сумі 27 709,79 грн.
Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 31 договору у разі несвоєчасного здійснення платежів за послугу колективний споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Позивач нарахував до стягнення з відповідача пеню за загальний період прострочення з 01.09.2024 до 30.09.2024 на загальну суму 77,19 грн.
Господарський суд перевірив розрахунок пені визнав його арифметично та методологічно правильними, а вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі.
Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач нарахував 3 % річних та інфляційні втрати за загальний період прострочення з 01.02.2024 по 30.09.2024 на загальну суму 553,55 грн. та 1 813,54 грн. відповідно. 
Господарський суд перевірив розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат і дійшов висновку, що вони є арифметично та методологічно правильними, а вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявлених розмірах.
Судом, також враховані положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою постановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.
З цього приводу суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» регламентує заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням. В даній справі відповідач у правовідносинах з позивачем виступає як господарюючий суб`єкт – юридична особа (кооператив), отже пільги, передбачені законодавством для населення на нього не розповсюджуються.
Отже, суд дійшов висновку, що дія постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 не поширюється на правовідносини у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу № 210 (код ЄДРПОУ 22359339; 79005, м. Львів, вул. Джона Леннона, б. 33, кв. 11) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (код ЄДРПОУ 05506460; 79040, вул. Д. Апостола, б. 1) заборгованість в розмірі 30 154,07 грн., з яких: за послуги з постачання гарячої води - 27 709,79 грн., пеня - 77,19 грн., 3 % річних - 553,555 грн., інфляційні втрати - 1 813,54 грн., а також судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. 
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 01.06.2026.

Суддя Мазовіта А.Б.