Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
02 липня 2026 року № 520/10450/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002, код ЄДРПОУ40108599) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області код ЄДРПОУ 40108599 (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 13) щодо включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку за 2015 рік (3 дні), що виплачена на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року ухваленого в адміністративній справі №520/28768/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, сум індексації грошового забезпечення.
-зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області код ЄДРПОУ 40108599 (п.і. 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 13) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік (3 дні), що виплачена на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року ухваленого в адміністративній справі № 520/28768/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум індексації грошового забезпечення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо включення окремих складових місячного грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення) до складу місячного грошового забезпечення, з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку, що нарахована і виплачена позивачу на виконання рішення від 19.01.2026 року по справі № 520/28768/25. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.
Представником відповідача надіслано відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що абзацем 10 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 встановлює, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства (тобто за формулою, наведеною в абзаці 1 цього пункту). Зі змісту наведеної норми чітко випливає: законодавцем встановлено вичерпний перелік складових для розрахунку компенсації за відпустку. Обов`язковою ознакою додаткових видів грошового забезпечення для їх включення в розрахунок є їх постійний характер. Також відповідач вказав, що одноразові додаткові види грошового забезпечення, про які йдеться в пункті 1 Постанови № 988 та пункті 3 розділу І Порядку № 260, не зазначені в абзаці 1 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 як складова розрахунку компенсації за відпустку. А тому враховуючи вищевказані норми права стосовно індексації, слід дійти висновку, що індексація не повинна включатись до бази нарахування компенсації відпусток.
Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач, в період з 07.11.2015 року по 30.06.2017 року, проходив службу в Національній поліції України.
Відповідно до Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 27.06.2017 року № 69о/ с дск «По особовому складу» позивача звільнено зі служби за власним бажанням.
Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/28768/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляд компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік та індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 30.06.2017р. Зобов`язано Головне управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік та індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 п 30.06.2017 р.
На виконання зазначеного рішення суду відповідач здійснив нарахування та виплату грошової компенсації за невикористану відпустку 15.04.2026 р.
Проте, як зазначено позивачем, обрахування такої компенсації було здійснено без урахування сум індексації грошового забезпечення, право на отримання яких позивач мав відповідно до законодавства.
Таким чином, бездіяльність відповідача щодо включення окремих складових грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення) до складу місячного грошового забезпечення, з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку є протиправною.
Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.
У відповідності до приписів ст.ст. 59, 60 закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580 (зі змінами та доповненнями) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питання проходження служби в поліції.
В той же час ч. 10 ст. 62 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно- правових актів України, а також у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченого цим законом та іншими актами законодавства.
Частиною 5 чт. 94 Закону №580-VIII визначено, що Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Поряд з цим за приписами статей 92 - 93 Закону, поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Закон України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.
Згідно зі статтею 4 Закону №504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 
2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 
3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 
4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону);
5)відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.
Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).
Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно- правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Положення Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 р. №260 (далі – Порядок №260).
Грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Приписами ст. 94 закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (зі змінами та доповненнями) грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (надалі - Закон № 1282-ХІІ), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У силу частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Приписами частини другої статті 5 Закону №1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Згідно з частиною 6 статті 5 Закону №1282-ХІІ проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі- Порядок № 1078).
Згідно пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 Порядку №1078 (в редакції з 01.12.2015) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року ухваленої у справі №240/11439/19 (адміністративне провадження №К/9901/14087/20) визначено, що індексація є складовою заробітної плати (грошового забезпечення).
Суд зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/28768/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляд компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік та індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 30.06.2017р. Зобов`язано Головне управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (03 дні) за 2015 рік та індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 п 30.06.2017 р.
На виконання рішення №520/28768/25, ГУНП в Харківській області 15.04.2026 року здійснило нарахування та виплату сум індексації грошового забезпечення позивачу за період з 07.11.2015 по 30.06.2017 р. у розмірі 1841,33 грн., а також грошової компенсації за невикористану частину щорічної відпустки за 2015 рік (3 дні) у розмірі 1133,35 грн., проте така компенсація нарахована позивачу в неповному розмірі.
Як вбачається з додатків до позовної заяви, судом встановлено, що з відповіді ГУНП в Харківській області від 22.10.2025 № 272343-2025 на адвокатський запит від 01.10.2025 вбачається, що ОСОБА_1 були нараховані та виплачені суми грошового забезпечення при звільненні, що підтверджується довідкою про доходи № 1368, № 1369 та № 1370 від 01.08.2025. Для обрахування розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки використані наступні складові: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби в поліції, надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, премія щомісячна, доплата за роботу в нічний час.
Проте під час розрахунку грошової компенсації за невикористану щорічну чергову відпустку відповідач не врахував складові місячного грошового забезпечення, право на які позивач мав відповідно до законодавства (суми індексації грошового забезпечення).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не включенні окремих складових місячного грошового забезпечення (сум індексації грошового забезпечення) до складу місячного грошового забезпечення, право на отримання якого позивач мав відповідно до законодавства, з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку, що виплачена на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/28768/25 та наявність підстав для зобов`язання відповідача перерахувати та доплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік (3 дні), що виплачена на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/28768/25.
Відносно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.
Приписами частини 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або ж іншими законами.
Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції до 19.07.2022 передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX внесено зміни до ст. 233 КЗпП України та викладено її в такій редакції: "Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX набрав чинності з 19.07.2022.
Отже, редакція ст. 233 КЗпП України, яка раніше не обмежувала строк звернення до суду з питань оплати праці, втратила чинність з 19.07.2022.
Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
З аналізу наведених правових норм суд доходить висновку, що, оскільки правовідносини на момент введення в дію нової редакції закону не припинилися, то за принципом дії закону в часі, принципом правової визначеності та виходячи з діючих норм на момент звернення позивача з відповідним позовом до суду, підлягала б застосуванню нова редакція статті 233 КЗпП України.
При цьому, правові позиції Верховного Суду, наведені нижче, містять інші висновки, що враховуються судом відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України.
Суд зазначає, що відповідач невірно розраховує перебіг строку. Відповідно до закону, строк починається з дня, коли особа дізналася про порушення свого права. ОСОБА_1 , дізнався про порушення лише 15.04.2026 року. Таким чином, на момент подання позову 28.04.2026 року строк звернення до суду не сплив.
На момент звільнення позивача зі служби частина 2 статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.
Відтак, у спірних правовідносинах відсутні підстави для застосування редакції частини другої статті 233 КЗпП України, чинної після 19.07.2022.
Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 02.03.2023 у справі № 460/14618/21 та від 27.04.2023 у справі №300/4201/22, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищезазначену правову позицію Верховного Суду, строк звернення позивача з позовом до суду не пропущений, оскільки його право на звернення до суду з цим позовом відповідно до положень частини 2 статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022) не обмежене будь-яким строком.
Отже, доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом є необґрунтованими.
Щодо заяви про закриття провадження у справі суд зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року ухваленого в адміністративній справі № 520/28768/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнано право позивача на отримання грошової компенсації за невикористану у 2015 році відпустку у кількості трьох днів. 
У відповідності до платіжної інструкції № 365 від 15 квітня 2026 року Відповідач здійснив виплату грошової компенсації за частину невикористаної щорічної відпустки за 2015 рік у розмірі 1133,35 грн., а для обрахування розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки використані показники наступних складових гарового забезпечення: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби в поліції, надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, премія щомісячна, доплата за роботу в нічний час.
Під час обрахунку такої компенсації відповідач не використав в якості обрахункові величини суми індексації грошового забезпечення, що є складовою і входить до місячного грошового забезпечення позивача.
Отже, в даному випадку наявна незгода позивача з фактично нарахованим розміром грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки на день звільнення у кількості 3 діб відповідно до рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року ухваленого в адміністративній справі № 520/28768/25. 
Викладене свідчить, що між сторонами виник новий спір, який стосується обчислення грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення, тоді як помилковим є твердження відповідача, що предмет позову у справі, що розглядається стосується повторного стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. 
За таких обстави суд доходить висновку, що заява відповідача про закриття провадження у справі за п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС задоволенню не підлягає. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243 - 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61002, код ЄДРПОУ 40108599) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо включення до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого розрахована грошова компенсація за невикористану відпустку за 2015 рік (3 дні), що виплачена на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/28768/25 сум індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61002, код ЄДРПОУ 40108599) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік (3 дні), що виплачена на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/28768/25, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення із врахуванням сум індексації грошового забезпечення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.