Справа № 442/6338/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С. 
Провадження № 22-ц/811/3652/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів –Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2025 року в складі судді Павлів З.С. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
У серпні 2025 року позивач ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява обґрунтована тим, що 16.07.2024 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та ОСОБА_1 укладений електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1422-1502, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11800,00 грн, строк кредитування 365 днів, базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, стандартна ставка 1,50% в день застосовується протягом перших 180 календарних днів, знижена процентна ставка 1,18 % в день застосовується у період з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку його дії або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим, станом на 14.07.2025 утворилася заборгованість у розмірі 58 786,92 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 11800,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 46189,92 грн та простроченої заборгованості по комісії – 797,00 грн. 
Разом з тим, кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме частково списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 9786,92 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 49000,00 грн. 
Враховуючи наведене, позивач просив стягнути неповну сум заборгованості, а лише її частину, а саме прострочену заборгованість за кредитом 11800,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами – 37200,00 грн, що разом становить 49000,00 грн, а також судові витрати.
Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1422-1502 від 16.07.2024 в розмірі 49000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 2422 грн 40 коп судового збору.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог скарги покликається на те, що незважаючи на умови договору, часткову сплату відсотків в сумі 10000,00 грн, за рік сума відсотків за користування кредитом становить суму, яка перевищує тіло кредиту в чотири рази. 
Вважає, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язання за договором є несправедливими. 
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст .627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. 
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошову зобов`язання перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. 
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та, порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Вважає, що встановлений позивачем розмір відсотків у сумі 37200,00 грн. є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, та не може бути більшим 18600,00грн.
Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну сум заборгованості за Кредитним договором №1422-1502 від 16.07.2024 року в розмірі 19780,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 1180,00 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 18600,00 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення кредитної заборгованості, сумарний розмір якої не перевищує тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи з такого.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 16.07.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1422-1502 шляхом акцептування позичальником оферти кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт видачі кредитних коштів в сумі 11800,00 грн за договором №1422-9525 від 16.07.2024 на номер особистого електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 зазначеного відповідачем у договорі підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1422-9525 від 16.07.2024 року. 
Вирішуючи про стягнення заборгованості, місцевий суд виходив з того, що боржник ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за вищевказаним Кредитним договором у заявленому до стягнення розмірі. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, судова колегія входить з такого.
Судом встановлено, що 16.07.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття кредитної лінії №1422-1502 шляхом акцептування позичальником оферти кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А6772. 
Відповідно до п. 4.1., 4.2 договору загальний розмір кредиту за цим Договором становить 11800,00 грн., дата надання кредиту 16.07.2024.
Згідно із п. 4.8 договору базовий період складає 30 календарних днів.
Відповідно до п. 4.10 договору, нарахування процентів а користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною Стандартною процентною ставкою: 1,50% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору; 1,18%, яка кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту.
Пунктом 4.13 договору встановлено, що строк кредитування становить 365 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 15.07.2025.
Пунктами 4.14, 4.19 договору, визначено реальну річну процентну ставку яка складає 13701,06 процентів, денна процентна ставка складає – 1,379 процентів.
Згідно із п. 4.17. договору, загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення Договору складають 59389,40 гривень та включають у себе проценти за користування кредитом.
Невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики НБУ (п. 12.22).
До договору про відкриття кредитної лінії №1422-1502 від 16.07.2024, укладеного між ТОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем, позивачем долучено Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А6772.
Факт видачі кредитних коштів в сумі 11800,00 грн за договором №1422-1502 від 16.07.2024 на номер особистого електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 зазначеного відповідачем у договорі, підтверджується листом АТ КБ «Приват Банк». 
Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №1422-1502 від 16.07.2024 загальна заборгованість відповідача становить 58786,92 грн, з яких 11800,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 46189,92 грн. залишок за відсотками, 797,00 грн. – залишок комісії. 
Разом з цим, Кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списаня заборгованості позичальника за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 9786,92 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 49000,00 грн., з яких 11800,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 37200,00 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2ст. 16 ЦК України. За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.
Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», пройшов реєстрацію на офіційному веб-сайті товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створив особистий кабінет та надала всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надав згоду на обробку персональних даних.
Для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав бажану суму кредиту, строк кредитування, самостійно вніс номер банківської картки та підтвердив, що ознайомлений з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», які теж підписав одноразовим ідентифікатором А6772. 
Після прийняття позичальником умов кредитного договору 16 липня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» уклав із ОСОБА_1 договір про відкриття кредитної лінії, який підписано відповідачем відповідно до вимог ч. 6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А6772, який надсилався на особистий телефонний номер ОСОБА_1 . Вказаних обставин ОСОБА_1 не заперечував. 
АТ КБ «ПриватБанк» у листі від 22 липня 2025 року повідомив про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору 4010 від 02.12.2019, у тому числі, по платежу ID платежу 2493121804 на платіжну картку НОМЕР_1 за договором № 1422-1502 від 16.07.2024 в сумі 11800,00 грн 
Згідно із розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 16.09.2024 ОСОБА_1 сплатив 10000,00 грн, частина коштів з яких була зарахована в рахунок погашення відсотків та комісії. Розмір за тілом кредиту залишився незмінним – 11800,00 грн.
Зважаючи на встановлені судом обставини у їх сукупності, колегія суддів приходить переконання, що висновок суду першої інстанції про стягнення заборгованості за тілом кредиту є правильним. Підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 1180,00 грн з врахуванням сплачених 16.09.2024 10000,00 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування визначено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, а саме у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:
1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;
2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;
3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Відповідач не надав доказів неправомірності зарахування внесених ним коштів на погашення, як прострочених процентів. Зважаючи на те, що позичальник не дотримався Графіку платежів за договором, кредитодавець правомірно зарахував сплачені кошти в рахунок не тіла кредиту, а прострочених процентів та комісії. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи щодо позовних вимог про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 37200,00 грн, апеляційний суд виходить з такого.
Як зазначалось вище, умовами договору про відкриття кредитної лінії № 1422-1502 від 16.07.2024 передбачено такі процентні ставки: стандартна процентна ставка 1,50% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 днів; знижена ставка 1,18 % за кожний день користування кредитом, починаючи з 181 дня. При цьому, виходячи з визначення базового періоду це проміжок часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплатити відсотки за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього Договору та визначена сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця. У свою чергу, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику, становить 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. За умовами Договору про відкриття кредитної лінії № 1422-1502 від 16.07.2024 дата повернення кредиту 15.07.2025. 
22 листопада 2023 року прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.
У справі, що переглядається, договір між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 про відкриття кредитної лінії №1422-1502 укладено 16 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» мав привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону, зважаючи на порядок укладення договору із ОСОБА_1 . 
Дійсно, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2.5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. 
Однак, перехідні положення законопроекту застосовується, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосується особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зазначене вказує на те, що строк встановлений у п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів, укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом.
Таким чином, умови досліджуваного договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.
За таких обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами, з урахуванням вказаних вище приписів, виходячи із максимального розміру денної процентної ставки, що становить 1%, а саме: за період з 15.08.2024 по 15.07.2025 (335 днів) виходячи з тіла кредиту 11800,00 грн. Враховуючи наведене розмір відсотків мав становити 39530,00 грн.
За період з 16.07.2024 по 14.08.2024 кредитодавцем було застосовано промо-ставку – 0,90% в день, що не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, а тому за цей період відсутні підстави для перерахунку відсотків за користування кредитом. 
Зважаючи на те, що відповідач 15.09.2026 сплатив 10000,00 грн, з яких 9027,00 грн зараховано в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та 973,00 грн. – в рахунок часткового погашення комісії, визначеної п. 4.11 Договору, а також часткове списання відсотків в сумі 8989,92 грн та 797,00 грн комісії, розмір заборгованості за відсотками становить 24699,08 грн. (3186 (30 днів за ставкою 0,9%)+39530 (335 днів за ставкою 1%)-9027,00 (сплачені)-8989,92(списані)=24699,08). 
Враховуючи наведене, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором про відкриття кредитної лінії №1422-1502 від 16.07.2024 становить 36499 грн 02 коп (11800+24699,08=36499,02).
Доказів, які б підтверджували сплату позичальником вказаного розміру заборгованості, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, зменшивши суму нарахованих процентів, що підлягає стягненню до 24699,08 грн, а разом, з урахуванням боргу за тілом кредиту в сумі 11800,00 грн, до стягнення з відповідача підлягає 36499,02 грн.
Щодо доводів скарги про несправедливі умови договору в частині нарахування процентів за користування кредитом та їх стягнення, то судова колегія такі відхиляє з огляду на таке. 
За змістом частини 1,2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 цього ж закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Колегія суддів враховує позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.
Так, у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження N 12-79гс19) зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
У пункті 5 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» вказано, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Отже, наведене передбачає право суду зменшити розмір заборгованості за тими процентами, які нараховуються як міра відповідальності за неналежне виконання позичальником обов`язку щодо своєчасного повернення отриманих у кредит грошових коштів.
Однак у спірному випадку позивач вимогу про стягнення процентів, що нараховуються за прострочення виконання грошових зобов`язань не заявляв, а лише просив, окрім тіла кредиту, стягнути проценти за правомірне користування кредитними коштами.
Розмір процентів за користування кредитними коштами був визначений сторонами договору за їх взаємною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, при цьому волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було усвідомленим і добровільним. Відповідач, укладаючи кредитний договір, мав можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. Крім того, згідно з умовами договору, він мав право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення без пояснення причин, у тому числі після отримання грошових коштів (п. 6.9. договору), однак таким правом не скористався.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що у справі, яка переглядається, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності. 
У постанові Верховного Суду від 07.02.2022 у справі 758/2575/17 зазначено, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 нього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 вказав, що виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату процентів за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір процентної ставки погоджено за домовленістю сторін у заяві-анкеті.
Такий висновок теж підлягає застосуванню і до спірних правовідносин.
Отже, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
При цьому проценти за кредитним договором, згідно статті 1056-1 ЦК України, не мають компенсаційного характеру та є платою за користування чужими грошима, їх розмір визначається сторонами договору, тому положення пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до умов договору про встановлення розміру процентів не може застосовуватись.
Згідно із ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду зміні, тому підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовною заявою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №75785 від 15.08.2025. 
При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №207645865 від 13.11.2025.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню 1804 грн. 39 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, а з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 927 грн.01 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
На підставі наведеного, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 877 грн. 38 коп. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2025 року в частині стягнення заборгованості змінити, зменшивши загальний розмір заборгованості, яка стягнута з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» за Договором про відкриття кредитної лінії №1322-1502 від 16.07.2024, з 49000,00 грн. до 36499 (тридцять шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 02 копійок. 
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 2422 грн 40 коп судового збору – скасувати.
Стягнути ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір в розмірі 877 (вісімсот сімдесят сім) гривень 38 копійок за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій пропорційно до задоволених позовних вимог.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 травня 2026 року.

Головуючий       А.В. Ніткевич 

Судді:  С.М. Бойко 

С.М. Копняк