ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року 	м. Чернівці	Справа № 926/815/26	

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Гурина Миколи Олександровича, розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи-підприємця Шевчука Володимира Васильовича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, площа Центральна, 1, код ЄДРПОУ 36068147)

про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання договору оренди землі поновленим, визнання укладеним додаткового договору

Представники сторін:
від позивача – Рожок Л.П.– адвокат;
від відповідача – не з`явився.

1. Стислий виклад позицій учасників справи.
Фізична особа-підприємець Шевчук Володимир Васильович звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Чернівецької міської ради, в якій просить суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення Чернівецької міської ради №1864 від 27.06.2024; 
- визнати Договір оренди землі №5829 від 30.04.2009 поновленим (продовженим) з урахуванням додаткового договору до договору оренди землі №5/5829 від 30.04.2023; 
- визнати укладеним з 30.04.2023 додатковий договір до договору оренди землі №5/5829 терміном на 5 років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами Договору оренди землі №5829 від 30.04.2009, позивач користувався земельною ділянкою площею 0,0027 га за кадастровим номером 7310136300:25:001:0096, що розташована за адресою: вул. Головна, 120 у м. Чернівці, з цільовим призначенням — для будівництва та обслуговування прибудови офісу. Зазначений договір систематично продовжувався, і останнім додатковим договором його дію було продовжено до 30.04.2023. Далі позивач зазначає, що він належним чином виконував умови договору, вчасно сплачував орендну плату, не порушував істотних умов та продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору. За відсутності письмових заперечень від орендодавця протягом місяця після завершення строку дії договору, 18.04.2024 позивач звернувся через Центр надання адміністративних послуг із заявою про його поновлення. Відповідно до прийнятого рішення Чернівецької міської ради №1864 від 27.06.2024 (п. 7), позивачу було відмовлено у поновленні договору оренди землі, договір визнано припиненим з 30.04.2023, а земельну ділянку вирішено зарахувати до земель запасу міста. 
Позивач вказує, що відповідач порушив вимоги законодавства, зокрема ч. 2 ст. 126-1 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Оскільки відповідач не повідомив про заперечення щодо поновлення договору у встановлений місячний строк, а позивач добросовісно продовжував користуватися землею, договір підлягав поновленню на той самий строк і на тих самих умовах. Відсутність проєкту додаткової угоди при поданні заяви пояснюється виключно організаційними обмеженнями роботи ЦНАП, встановленими самим відповідачем. 
Відповідачем 31.03.2026 подано відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову. При цьому, відповідач посилається на те, що позивач звернувся із заявою про поновлення договору оренди землі вже після закінчення строку його дії. Відповідач зазначає, що між сторонами діяв договір оренди землі від 30.04.2009 №5829 щодо земельної ділянки площею 0,0027 га за адресою: вул. Головна, 120 у м. Чернівці, який неодноразово поновлювався, і строк дії якого остаточно закінчився 30.04.2023. 
Згідно з умовами договору та вимогами законодавства, для використання переважного права на поновлення оренди, позивач мав повідомити орендодавця про свої наміри не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору. Однак, позивач звернувся до департаменту урбаністики та архітектури міської ради із заявою щодо поновлення договору оренди на 20 років лише 23.04.2024, тобто майже через рік після того, як договір припинив свою дію. 
Відповідач вказує, що за результатами розгляду вказаного звернення, у зв`язку із закінченням строку дії договору, було прийнято рішення Чернівецької міської ради №1864 від 27.06.2024. Цим рішенням позивачу було відмовлено у поновленні договору оренди землі, сам договір визнано припиненим з 30.04.2023, а відповідну земельну ділянку зараховано до земель запасу міста. 
2. Рух справи.
02.03.2026 відділом документального забезпечення та аналітичної роботи суду матеріали позовної заяви зареєстровані за вх.№815.
Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 позовну заяву передано судді Гурину М.О.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05.03.2026 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви у п`ять календарних днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 11.03.2026 задоволено заяву позивача про усунення недоліків та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 30.03.2026.
30.03.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 20.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 20.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.05.2026.
04.05.2026 представником відповідача подано заяву про розгляд справи без участі представника Чернівецької міської ради. При цьому, в даній заяві представник відповідача повідомляє, що позиція Чернівецької міської ради щодо даного спору у повній мірі викладена у відзиві на позовну заяву, додаткових пояснень у представника міської ради немає.
На призначений день розгляду справи представниця позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився.
Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із пунктом 1 частини третьої цієї статті Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів без участі представника відповідача.
3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.
Судом встановлено, що 25.04.2008 Шевчук В.В. на підставі Договору купівлі-продажу приміщень №984 придбав у Департаменту економіки Чернівецької міської ради нежитлові приміщення підвалу за адресою вул. Головна, 120 в м. Чернівці загальною площею 104,50 кв. метрів.
Рішенням 33 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 23.10.2008 №717 (далі – рішення №717), п.2, ФОП Шевчуку В.В. було надано дозвіл на здійснення реконструкції з прибудовою та п. 4.1. зобов`язано замовити виготовлення проекту відведення земельної ділянки - тобто, оформити земельну ділянку задля подальшого використання під розміщення прибудови офісу, що входить в межі реконструкції нежитлових приміщень підвалу під тренажерний зал.
Рішенням 38 сесії Чернівецької міської ради 5 скликання від 02.04.2009 було прийнято рішення №885, яким передано підприємцю Шевчуку В. В. земельну ділянку 0,0027 га по вул. Головна, 120 в м. Чернівці, в строкове платне користування на умовах оренди. 
30.04.2009 між Чернівецькою міською радою та ФОП Шевчуком Володимиром Васильовичем було укладено Договір оренди землі №5829 щодо передання в строкове платне користування земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Головна 120, загальною площею 0,0027 га, кадастровий номер земельної ділянки - 7310136300:25:001:0096. Цільове призначення: для будівництва та обслуговування прибудови офісу по вул. Головна, 120 в м. Чернівці. Договір було укладено строком на три роки, по 30.04.2012.
Рішенням міської ради VI скликання від 29.03.2012р. №457 (додаток 1 пункт 17) поновлено підприємцю Шевчуку Володимиру Васильовичу договір оренди землі від 30.04.2009 №5829 за адресою вул.Головна,120, площею 0,0027га строком на 3 (три) роки для будівництва та обслуговування прибудови офісу (укладений додатковий договір №1/5829 до договору оренди землі від 30.04.2009. №5829 (до 30.04.2015)
Рішенням міської ради VI скликання від 30.04.2015 №1592 (пункт 12) поновлено з 30.04.2015 підприємцю Шевчуку Володимиру Васильовичу договір оренди землі від 30.04.2009 №5829 за адресою вул.Головна,120, площею 0,0027га (кадастровий номер 7310136300:25:001:0096) строком на 3 (три) роки для будівництва та обслуговування прибудови офісу (укладений додатковий договір №2/5829 до договору оренди землі від 30.04.2009 №5829 (до 30.04.2018).
Рішенням міської ради VIІ скликання від 26.04.2018 №1252 (пункт 11) поновлено підприємцю Шевчуку Володимиру Васильовичу договір оренди землі від 30.04.2009 №5829 за адресою вул.Головна,120, площею 0,0027га (кадастровий номер 7310136300:25:001:0096) строком на 5 (п`ять) років для будівництва та обслуговування прибудови офісу (код 03.07) (укладений додатковий договір №3/5829 до договору оренди землі від 30.04.2009 №5829 (до 30.04.2023).
В матеріалах справи наявний розроблений робочий проект Державним підприємством «Чернівецький геоінфоцентр» погоджений 29.01.2009 року Головним архітектором м. Чернівці. 
Даний проект 09.04.2009 пройшов державну експертизу відповідності державним будівельним нормам, про що свідчить комплексний експертний висновок №109.09/2. 
Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради видано ФОП Шевчуку Володимиру Васильовичу містобудівні умови та обмеження від 25.06.2014 №774/14, на підставі яких було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 02.07.2014.
02.07.2014 підприємцем Шевчуком В. В. було подано Декларацію про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію нежитлових приміщень підвалу під тренажерний зал з прибудовою офісу на вищевказаній земельній ділянці. 
18.04.2024 ФОП Шевчук В. В. через Центр надання адміністративних послуг було подано заяву до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про поновлення Договору оренди землі від 30.04.2009 №5829 щодо земельної ділянки за адресою м. Чернівці, вул. Головна 120, загальною площею 0,0027 га, кадастровий номер земельної ділянки - 7310136300:25:001:0096. 
18.11.2024 ФОП Шевчуку В. В. стало відомо про Рішення Чернівецької міської ради від 27.06.2024 №1864 пунктом п. 7 якого Чернівецька міська рада вирішила відмовити ФОП Шевчуку Володимиру Васильовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у задоволенні звернення від 23.04.2024 за №1-2122/0-24/01, щодо поновлення договору оренди землі від 30.04.2009 №5829 за адресою: вул. Головна, 120, площею 0,0027га (кадастровий номер 7310136300:25:001:0096), для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код 03.07) (для будівництва та обслуговування прибудови офісу), у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено (підстава: абзаци 2-3 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Пунктом 7.2. зазначеного рішення вирішено вважати припиненим з 30.04.2023 договір оренди землі від 30.04.2009р. №5829, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Земельну ділянку за адресою вул. Головна, 120, площею 0,0027га (кадастровий номер 7310136300:25:001:0096) зарахувати до земель запасу міста. 
28.04.2025 ФОП Шевчук В. В. повторно через Центр надання адміністративних послуг було подано заяву до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про поновлення Договору оренди землі від 30.04.2009 №5829 щодо земельної ділянки за адресою м. Чернівці, вул. Головна 120, загальною площею 0,0027 га, кадастровий номер земельної ділянки - 7310136300:25:001:0096 та додав до неї Декларацію про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію нежитлових приміщень підвалу під тренажерний зал з прибудовою офісу, робочий проект Державним підприємством «Чернівецький геоінфоцентр» погоджений 29.01.2009 Головним архітектором м. Чернівці. 
Рішенням Чернівецької міської ради від 28.08.2025 №2495 було відмовлено ФОП Шевчуку Володимиру Васильовичу (РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у задоволенні звернення від 28.04.2025 року, щодо поновлення договору оренди землі від 30.04.2009р. №5829 за адресою: вул. Головна, 120, площею 0,0027га (кадастровий номер 7310136300:25:001:0096), для будівництва та обслуговування прибудови до офісу та обслуговування входу (код 03.07) у зв`язку із тим, що право оренди набувається на конкурентних засадах.
4. Мотиви, якими керується суд та застосоване ним законодавство.
Дослідивши наведені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
6.01.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України «Про оренду землі», що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, була викладена у новій редакції. 
Розділ IX «Перехідні положення» Закону доповнений абзацами 3 і 4, відповідно до яких правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності цим Законом, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Оскільки первісний договір оренди землі укладено 30.04.2009 року, а останні зміни до нього вносилися у 2018 році (до 16.07.2020 року), суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла до вказаних законодавчих змін. Отже, посилання відповідача на необхідність застосування ст. 126-1 Земельного кодексу України є помилковими.
При цьому стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (у вказаній старій редакції) мала назву «Поновлення договору оренди землі» та містила дві самостійні підстави для поновлення: реалізація переважного права (ч. 1-5 ст. 33) та поновлення договору у разі продовження користування ділянкою (ч. 6 ст. 33).
Частина 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
За приписами частини 8 цієї статті у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.09.2020 у справах №313/350/16-ц і №159/5756/18, а також від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 сформувала сталий правовий висновок: підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах першій-п`ятій і частині шостій статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані одна з одною. Для поновлення договору з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону, необхідна сукупність таких юридичних фактів: 1) орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; 2) орендар належно виконує свої обов`язки за договором; 3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору; 4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору, які як вбачається із матеріалів справи дотримані позивачем. При цьому повідомляти орендодавця про намір поновити договір оренди за ч. 6 ст. 33 Закону не потрібно.
Судом встановлено, що позивач із дотриманням порядку, встановленого договором оренди та положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі», скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки та незважаючи на те, що позивач звернувся із заявою про поновлення договору після спливу його строку, суд бере до уваги, що орендодавець (відповідач) не скористався своїм правом на направлення заперечень протягом одного місяця після закінчення строку договору (як того вимагає ч. 6 ст. 33 Закону), продовжував приймати орендні платежі, чим своїми конклюдентними діями підтвердив згоду на продовження орендних правовідносин. Наявність на спірній земельній ділянці об`єкта нерухомості унеможливлює припинення права користування нею без порушення майнових прав позивача.
Крім того, на підтвердження належного виконання умов договору, позивач надав відповідачу платіжні доручення які свідчать про оплату орендної плати які підтверджуються квитанціями ПН6850 від 17.02.2023 року та ПН9030 від 19.02.2026 року, Податковою декларацією з плати за землю за 2022 рік, Податковою декларацією з плати за землю за 2023 рік, Податковою декларацією з плати за землю за 2024 рік, Податковою декларацією з плати за землю за 2025 рік; Податковою декларацією з плати за землю за 2026 рік.
У численних постановах Верховного Суду, зокрема від 20.05.2020 року у справі N 905/650/19, від 15.05.2019 року у справі N 912/1984/17, від 15.05.2019 року у справі N 912/3810/16, від 02.11.2022 року у справі N 912/1802/21, від 27.09.2022 року у справі N 912/1803/21, від 18.05.2023 року у справі N 910/10380/20 акцентовано увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.
Верховний Суд у наведених постановах наголошував, що відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
Законодавець, задекларувавши в нормах Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема, про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору. Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 Цивільного кодексу України та статті 33 Закону України «Про оренду землі» орган державної влади чи місцевого самоврядування як власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.
Орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк. Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.
Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря. Водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.11.2023 року у справі N 906/1314/21, від 13.02.2024 року у справі N 910/743/23).
Згідно з п. 9.7 Договір вважається припиненим через 20 календарних днів з дня отримання Орендарем письмового повідомлення Орендодавця. Чернівецька міська рада не надсилала ФОП Шевчуку В.В. письмові повідомлення в порядку п. 9.7 Договору.
Відповідач не надсилав письмових заперечень (листів-повідомлень) позивачу після закінчення строку договору оренди.
Судом встановлено, що ФОП Шевчуком В. В. вчасно сплачується орендна плата, отримано письмовий дозвіл (рішення №717, МУО) та подано декларацію про початок будівельних робіт, а також, не передано дану земельну ділянку в користування чи суборенду третім особам, тобто, не порушено істотні умови Договору №5829, які б слугували підставою одностороннього припинення даного договору.
Натомість відповідач (орендодавець) протягом цілого року (до червня 2024 року), тобто значно більше, ніж протягом одного законодавчо встановленого місяця, не направляв жодних листів-повідомлень із запереченнями щодо поновлення договору оренди. Відповідно, відбулося поновлення договору в силу мовчазної згоди за ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Суд зазначає, що звернення позивача до відповідача із заявою лише 18.04.2024 року не нівелює факт мовчазної згоди сторін на поновлення договору з 30.04.2023 року. Позивач продовжував сплачувати орендну плату протягом 2023-2026 років (квитанції ПН6850 від 17.02.2023, ПН9030 від 19.02.2026 та податкові декларації), що свідчить про його конклюдентні дії, спрямовані на збереження орендних правовідносин, а відповідач ці платежі приймав.
У постанові Верховного суду від 10.11.2021 №917/105/20, суд дійшов до висновку, що відсутність рішення Відповідача з питання щодо поновлення чи відмови у поновленні договору оренди після закінчення строку його дії, продовження користування земельною ділянкою зі сплатою орендної плати та добросовісність орендаря, а також відсутність заперечення орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору, є підставами для задоволення вимог Позивача про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди.
Щодо доводів відповідача про неподання позивачем проєкту додаткової угоди до ЦНАП, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України Про адміністративні послуги: 1) адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону; 3) суб`єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про адміністративні послуги» граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом. У разі якщо законом не визначено граничний строк надання адміністративної послуги, цей строк не може перевищувати 30 календарних днів з дня подання суб`єктом звернення заяви та документів, необхідних для отримання послуги.
Статтею 12 Закону України Про адміністративні послуги передбачено, що Центр надання адміністративних послуг - це постійно діючий робочий орган або структурний підрозділ місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування, що зазначений у частині другій цієї статті, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 44 «Про затвердження вимог до підготовки технологічної картки адміністративної послуги» відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України Про адміністративні послуги затверджено вимоги до підготовки технологічної картки адміністративної послуги згідно з додатком.
Згідно пункту 1 даної постанови Технологічна картка адміністративної послуги (надалі - технологічна картка), що містить інформацію про порядок надання адміністративної послуги суб`єктом надання такої послуги, затверджується зазначеним суб`єктом для кожної адміністративної послуги, яку він надає. Пункт 4 цієї ж постанови передбачає, що інформація, що міститься в технологічній картці, повинна відповідати нормативно - правовим актам, які встановлюють порядок, строк та умови надання відповідної адміністративної послуги.
З метою виконання Закону України «Про адміністративні послуги», Чернівецькою міською радою 24.08.2024 затверджений перелік адміністративних послуг, які надаються (https://dozvil.city.cv.ua/uploads/files/2024-08/1722596514_polozhennya-02082024.pdf).
Зокрема, пунктом 6 передбачено надання адміністративної послуги Рішення міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Чернівців.
Згідно типового бланку Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради (Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради) (https://dozvil.city.cv.ua/sinfo/386), для отримання адміністративної послуги Рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Чернівців , суб`єкт звернення має надати:
1.заяву;
2.Копію паспорта (сторінки 1, 2 та сторінки з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання) (для громадян та фізичних осіб-підприємців);
3.Копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (для громадян та фізичних осіб-підприємців);
4.Копію документу, що посвідчує право власності (право користування) на будівлі, споруди і приміщення та інше нерухоме майно;
5.Копію довіреності у разі подання заяви уповноваженою особою (представником).
Отже, вимогами Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради для отримання адміністративної послуги Рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Чернівців встановлений виключний перелік документів, який має надати орендар у цьому випадку. Серед переліку таких документів відсутній проект додаткової угоди.
Отже, неподання позивачем до заяви про поновлення договору додаткової угоди в даному випадку обумовлена тим, що саме відповідачем було встановлено організаційні обмеження з прийняття до розгляду звернень суб`єктів (фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб) з питань поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Чернівців.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) закріпив принцип "належного урядування" (good governance) (зокрема, у рішенні у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04). Цей принцип вимагає, щоб державні органи та органи місцевого самоврядування діяли вчасно та в належний спосіб, а також не перекладали на осіб тягар негативних наслідків власних помилок або недоліків у процедурах. Оскільки орган міської ради затвердив вичерпний перелік документів без обов`язку подання проєкту угоди, відповідач не вправі використовувати цю обставину як підставу для позбавлення позивача його законного права на поновлення договору. Більше того, позивач надав такий проєкт суду в межах даного позову, що відповідає практиці Верховного Суду щодо належного способу ініціювання укладення додаткової угоди в судовому порядку.
Окрім цього, суд враховує наявність на спірній земельній ділянці об`єктів (прибудови), будівництво яких погоджено самим відповідачем. У справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (Stretch v. the United Kingdom, заява № 44277/98) ЄСПЛ констатував, що якщо особа добросовісно орендувала майно і побудувала на ньому об`єкти з відома влади, відмова у продовженні оренди з формальних підстав є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).
На підставі викладеного, суд визнає рішення Чернівецької міської ради № 1864 від 27.06.2024 протиправним та таким, що порушує права позивача на мирне користування майном і законні очікування щодо продовження орендних правовідносин, а тому воно підлягає скасуванню.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовна вимога позивача про визнання недійсним та скасування рішення Чернівецької міської ради № 1864 від 27.06.2024, визнання Договору оренди землі №5829 від 30.04 2009 поновленим (продовженим) з урахуванням додаткового договору до договору оренди землі №5/5829 від 30.04.2023 року та визнати укладеним з 30.04.2023 додатковий договір до договору оренди землі №5/5829 строком на 5 років підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання договору поновленим та укладеним додаткового договору.
Велика Палата Верховного Суду (постанова від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, постанова Касаційного господарського суду від 09.09.2020 у справі № 920/739/17) наголошує, що належним та ефективним способом захисту порушеного права у цій категорії справ є позов про визнання укладеною додаткової угоди із обов`язковим викладенням її змісту (редакції) у резолютивній частині судового рішення. Такий спосіб захисту забезпечує реальне відновлення прав позивача та можливість проведення державної реєстрації речового права. Задоволення вимоги у формулюванні «визнати договір поновленим» чи «визнати укладеним договір терміном на 5 років» без викладення його тексту є правовим нонсенсом, що унеможливлює його фактичне виконання.
Враховуючи викладене, суд з метою забезпечення ефективного захисту задовольняє позовні вимоги у спосіб визнання укладеною додаткової угоди у відповідній редакції, що не є виходом за межі позовних вимог, а є застосуванням ефективного способу захисту відповідно до ст. 5 ГПК України.
Доводи, на які посилався відповідач у відзиві залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позовних вимог.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з Достатність доказів на нову - Вірогідність доказів та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування вірогідність доказів.
Стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) ЄСПЛ наголошує, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.
Аналогічний підхід до стандарту доказування вірогідність доказів висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі N 922/51/20, від 31.03.2021 у справі N 923/875/19, від 25.06.2020 у справі N 924/233/18.
5. Висновки за наслідками розгляду справи.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи подані сторонами докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
6. Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи клопотання представниці позивача, судовий збір залишити за позивачем.
Керуючись статтями 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсним та скасувати рішення Чернівецької міської ради №1864 від 27.06.2024;
3. Визнати Договір оренди землі №5829 від 30 квітня 2009 року поновленим (продовженим) з урахуванням додаткового договору до договору оренди землі №5/5829 від 30.04.2023 року;
4. Визнати укладеним з 30 квітня 2023 року додатковий договір до договору оренди землі №5/5829 терміном на 5 років у такій редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА 
до Договору оренди землі №5829 від 30.04.2009 року
м. Чернівці «» _______ 20__ року

Орендодавець: Чернівецька міська рада, в особі [посада, ПІБ], що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з однієї сторони, та
Орендар: Фізична особа-підприємець Шевчук Володимир Васильович, з другої сторони, уклали цю додаткову угоду про наступне:
1. Поновити Договір оренди землі №5829 від 30.04.2009 року щодо земельної ділянки загальною площею 0,0027 га (кадастровий номер 7310136300:25:001:0096), яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 120, строком на 5 (п`ять) років, з 30.04.2023 року по 30.04.2028 року.
2. Всі інші умови Договору оренди землі №5829 від 30.04.2009 року залишаються незмінними.
3. Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі №5829 від 30.04.2009 року і набирає чинності з моменту її підписання сторонами, а право оренди підлягає державній реєстрації згідно із чинним законодавством.

Реквізити та підписи сторін

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Гурин

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.