Дата документу 15.04.2026 Справа № 932/8332/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 932/8332/23 Головуючий у 1-й інстанції: Шалагінова А.В.
Провадження № 22-ц/807/833/26 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Гончар М.С.,
Онищенка Е.А.
при секретарі: Книш С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Ворона Артема Ігоровича, на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2026 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про виправлення помилок у виконавчих листах № 932/8332/23, виданих Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 47 190,00 грн. та судові витрати.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2024 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено повністю. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №16922-08/2021 від 26 серпня 2021 року у розмірі 32 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №3340209146/723051 від 26 серпня 2021 року у розмірі 15 190 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2024 року клопотання ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ворона А.І. про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2024 року у справі № 935/8332/23 задоволено. 
Поновлено ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ворона А.І. процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2024 року у справі № 935/8332/23.
Заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Ворона А.І. про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2024 року у справі № 932/8332/23 залишено без задоволення.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2024 року у цій справі скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №16912-08/2021 від 26.08.2021 у розмірі 14 800,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №3340209146/723051 від 26.08.2021 у розмірі 7 000,00 гривень.
Стягнуто з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 620,10 гривень.
18.12.2025 року на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 23.05.2024 позивачу (стягувачу) видано два виконавчі листи № 932/8332/23. 
У грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» в особі представника Злотіної Н.О. звернулося до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, просило виправити описку у виконавчих листах на суму заборгованості за кредитними договорами, виданих 18 грудня 2025 року Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя по справі № 932/8332/23, зазначивши дату народження боржника ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
ТОВ «ФК «ЄАПБ» мотивувало заяву тим, що 18 грудня 2025 року Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчі листи по справі № 932/8332/23 на суму заборгованості за кредитними договорами. Однак у виконавчих листах, виданих 18 грудня 2025 року Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя виявлено описку, а саме, не зазначено дату народження боржника « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2026 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Злотіної Надії Олександрівни про виправлення помилок у виконавчих листах № 932/8332/23, виданих Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя, задоволено.
Виправлено помилки у виконавчих листах № 932/8332/23, виданих 18 грудня 2025 року у цивільній справі № 932/8332/23, провадження № 2/335/442/2024, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме, зазначено дату народження боржника ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Ворона А.І., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» про виправлення описки у виконавчих листах відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що наявні підстави для виправлення помилки у виконавчому документі, в той час як самі виконавчі документи та їх зміст у судовому засіданні не досліджувались; відсутність певного реквізиту в виконавчому документі, такого як, наприклад, дата народження боржника, - не є помилкою у розумінні ст. 432 ЦПК України, на що суд першої інстанції уваги не звернув; крім того, позивачем не було надано жодних доказів неможливості звернення виконавчих листів до виконання у їх оригінальному, автентичному вигляді.
Крім того, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просила суд винести ухвалу про виправлення описки, а не помилки, а отже, суд першої інстанції вийшов за межі вимог позивача у цій частині та порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства. 
Також, судом першої інстанції не досліджувались оригінали виконавчих листів, а із наданих позивачем документів до заяви неможливо встановити дійсний зміст виконавчих листів, зокрема, наявність у ньому помилки (описки) та відсутності дати народження боржника, що є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні заявленої заяви, оскільки перевірити доводи позивача суд першої інстанції був позбавлений будь-якої можливості.
Звертає увагу, що позивачем не надано доказів неможливості подання виконавчого листа до виконання та того факту, що він позбавлений можливості це зробити станом на сьогодні.
Вказує, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.
Такі висновки суду узгоджуються також із правовими позиціями ВС, неодноразово висловленими у постановах від 22 серпня 2018 року у цивільній справі N 471/283/17ц (провадження N 61-331св18), від 27 грудня 2018 року у справі N 469/1357/16ц (провадження N 61-32698св18).
Отже, відсутність дати народження боржника у виконавчому листі сама по собі не є помилкою у розумінні ст. 432 ЦПК України, на що суд першої інстанції уваги не звернув. 
Відсутність певних реквізитів у виконавчому документі не призводить автоматично до неможливості їх примусового виконання. 
Окрім того, немає жодних відомостей про те, що стягувачу відмовлено у прийнятті до виконання вказаного виконавчого листа, тобто, чи дійсно існує нагальна необхідність виправлення помилки.
Від ТОВ «ФК «ЄАПБ» в особі представника Злотіної Н.О. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, також просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Вказує, що не зазначення дати народження боржника є порушенням вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», і саме тому перешкоджає пред`явленню виконавчого листа до виконання. Зазначення у виконавчому документі дати народження боржника є вимогою п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Не зазначення у виконавчому листі дати народження боржника є очевидною технічною помилкою (опискою), яка не змінює змісту судового рішення, не впливає на обсяг прав та обов`язків сторін і не створює нових правових наслідків.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явилися. Як зазначалося вище, представник заявника Злотіна Н.О. у відзиві просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Частиною першою статті 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Окрім того, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина перша статті 372 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд виходить з того, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» – у відзиві, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.
Зважаючи на вказане, колегія суддів у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності учасників справи. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення відповідає зазначеним вище вимогам закону. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що у виконавчих листах допущено помилки, які перешкоджають виконанню рішення суду, а саме всупереч п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не зазначено дату народження боржниці, тому суд вважав за необхідне внести відповідні виправлення до виконавчих листів, виданих судом у цій справі.
Колегія судів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Запорізького апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2024 року у цій справі скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №16912-08/2021 від 26.08.2021 у розмірі 14 800,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №3340209146/723051 від 26.08.2021 у розмірі 7 000,00 гривень.
Стягнуто з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 620,10 гривень.
18.12.2025 року на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 23.05.2024 позивачу (стягувачу) видані виконавчі листи № 932/8332/23.
Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Наведена норма закону не містить роз`яснень або ж переліку видів помилок, допущених при оформлені або видачі виконавчого листа, які суд вправі виправити. Отже, при вирішенні цього питання слід виходити із загальних вимог до оформлення виконавчого листа та конкретних обставин справи.
Виконавчий лист видається на підставі рішення суду та має містити ті відомості, які зазначені в рішенні суду та матеріалах справи, у якій це рішення ухвалене.
Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 432 ЦПК України).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у виконавчих листах допущено помилки, які перешкоджають виконанню рішення суду, а саме всупереч п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не зазначено дату народження боржниці.
Як вбачається з матеріалів справи, датою народження  ОСОБА_1 є  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі її обставини, правильно вважав, що у виконавчих листах допущено помилку, виправлення якої не змінює рішення, існуюча помилка у виконавчих листах перешкоджає пред`явленню його до виконання, тому допущена помилка підлягає виправленню шляхом зазначення у виконавчому документі дати народження боржника  ОСОБА_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Стосовно доводів апеляційної скарги, що представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просила суд винести ухвалу про виправлення описки, а не помилки, а отже, суд першої інстанції вийшов за межі вимог позивача у цій частині та порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів зауважує наступне. 
Як зазначалося вище, у грудні 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» в особі представника Злотіної Н.О. звернулося до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому документі (а.с. 174-175). Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» обґрунтовувала заяву саме наявністю помилки у виконавчих листах, посилаючись на норми ст. 432 ЦПК України. Зазначення у прохальній частині заяви про виправлення «описки» у виконавчих листах не впливає на її зміст та не має суттєвого значення, оскільки важливим є саме її правове обґрунтування.
Встановленими судом обставинами та вищенаведеними нормами права спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково вважав, що наявні підстави для виправлення помилки у виконавчому документі.
Посилання в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не дослідив виконавчі листи, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Зі змісту копій виконавчих документів вбачається, що у виконавчих листах відсутні відомості про дату народження боржника (а.с. 204, 205).
Доводи про те, що матеріали справи не містять відомостей щодо відмови у прийнятті виконавчих листів до виконання, не підлягають врахуванню судом, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повинен містити, зокрема, дату народження боржника - фізичної особи.
Враховуючи вищевикладене, очевидним є те, що Вознесенівським районним судом м. Запоріжжя була допущена помилка при оформлені виконавчих листів, яка обґрунтовано була виправлена в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або ж її зміни.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови заявниці у задоволенні її апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Ворона Артема Ігоровича, залишити без задоволення.
Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко