ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/3920/25	Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М 	
Провадження № 22-ц/817/565/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Костів О. З., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Булави Олександра Петровича на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року, ухвалене суддею Шульгач Н.М. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося в суд із позовом про стягнення з відповідачки на користь товариства заборгованості за договором №0679673287/1 від 26.09.2020 року в розмірі 59 859,99 грн.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 26.09.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0679673287/1, за умовами якого відповідачці надано 4000 грн строком на 30 днів зі сплатою 1,75 % за кожен день користування кредитом, при цьому строк дії договору становить 3 роки. 
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів, однак відповідач належним чином зобов`язання не виконав. 
Право вимоги за договором послідовно відступалося: 16.12.2022 — ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», 10.01.2023 — ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», 18.02.2025 — ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». 
Станом на день звернення до суду позивач визначив загальну заборгованість у 150 719,75 грн (з яких 3 999,99 грн — тіло кредиту, 146 719,76 грн — проценти), однак, посилаючись на принципи розумності, співмірності та пропорційності, просив стягнути 59 859,99 грн, з яких 3999,99 грн — заборгованість за тілом кредиту та 55 860 грн — проценти, а також 16 000 грн витрат на правничу допомогу. 
Рішенням Кременецького районного суду від 11 лютого 2026 року позов ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором №0679673287/1 від 26.09.2020 року в розмірі 59 859,99 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 7000 грн витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Булава О.П. просить рішення суду скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з відповідачки в користь позивача 3650 грн заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині позовних вимог — відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов у повному обсязі, оскільки позивач неправомірно нарахував проценти за користування кредитом після спливу погодженого 30-денного строку кредитування, тоді як такі проценти могли нараховуватися лише в межах строку дії кредитного зобов`язання; здійснені відповідачем платежі фактично покрили погоджену вартість кредиту та частково погасили тіло кредиту, а тому фактична заборгованість є значно меншою; заявлений до стягнення розмір процентів є явно неспівмірним, несправедливим та таким, що суперечить принципам добросовісності, розумності і положенням законодавства про захист прав споживачів; крім того, стягнутий судом розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає складності справи та є завищеним. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Факторинг Партнерс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення — без змін.
Доводи відзиву зводяться до того, що нарахування процентів за користування кредитом здійснено правомірно та відповідно до погоджених сторонами умов кредитного договору, оскільки при укладенні договору сторони визначили не лише строк користування кредитом тривалістю 30 днів, а й строк дії договору — 3 роки, протягом якого зберігалися права та обов`язки сторін. Позивач зазначає, що проценти є платою за користування кредитними коштами, а не мірою відповідальності за порушення зобов`язання, тому їх нарахування відповідає положенням статті 1048 ЦК України та умовам договору. Крім того, відповідачка після спливу первісного строку кредитування вчиняла дії, спрямовані на продовження користування кредитом, зокрема здійснювала платежі на умовах пролонгації, чим підтвердила свою згоду з подальшим нарахуванням процентів. Також позивач наголошує, що відповідачкою не подано жодного контррозрахунку заборгованості, а тому доводи апеляційної скарги щодо безпідставності нарахування процентів є необґрунтованими та не спростовують правильності поданого розрахунку заборгованості. 
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Обставини справи.
26.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ІНФІНАНС» із заявкою-анкетою на отримання кредиту №3272558, яка містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема: індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також реквізити її банківської платіжної картки. Вказана заявка-анкета підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 0z9f81. 
ТОВ «ІНФІНАНС» направило ОСОБА_1 пропозицію укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0679673287/1 від 26.09.2020 (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети №3272558 від 26.09.2020 року на наступних умовах: загальна сума кредиту - 4000,00 грн., строк користування кредитом - 30 днів; строк дії договору 3 роки; номінальна відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, що застосовується у випадках передбачених правилами, та відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності Пролонгації.
26.09.2020 року ОСОБА_1 акцептувала вказану оферту за допомогою електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 0z9f81, тим самим підписавши договір позики та погодившись з його умовами, а також інформацією, яка була надана споживачу до укладення договору надання позики. Основні умови кредитування: розмір кредиту 4000 грн; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовуються за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. Всі інші умови викладені у Правилах, з якими вона ознайомилася до укладення Договору та які є невід`ємною частиною договору (Оферти та Акцепту Оферти). 
Згідно листа директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.07.2025 слідує, що успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 26.09.2020 18:26 на суму 4000,00 грн. маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 67481646, призначення платежу: зачислення 4000 грн. на картку НОМЕР_1 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №0992057776 від 28.06.2020, складеним ТОВ «Інфінанс», у ОСОБА_1 утворилася заборгованість на загальну суму 16485 грн 50 коп, з яких: за тілом кредиту 1770 грн, процентами 14715,50 грн.
16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір Факторингу № 16-21/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Інфінанс» Права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників від 16.12.2021 до договору факторингу №16-12/21, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0679673287 в сумі 59859,99 грн, з яких: 3999,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 55860 заборгованість за нарахованими процентами.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «Вердикт Капітал» та реєстром боржників від 10.01.2023 року до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0679673287 в сумі 114459,85, з яких: 3999,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 110459,86 грн. заборгованість за нарахованими процентами.
18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Коллект Центр» та реєстром боржників від 18.02.2025 року до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0679673287 в сумі 150 719,75 грн, з яких: 39 99,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, 146 719,76 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно із здійсненим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №0679673287 від 26.09.2020 року станом на 03.12.2025 року сума заявленої позовної вимоги по стягненню заборгованості ОСОБА_1 становить 59 859,99, з яких: 3 999,90 грн - заборгованість за тілом кредиту, 55 860 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.  
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Згідно пункту 20 Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що умовами кредитного договору сторони погодили строк його дії тривалістю 3 роки, а також нарахування процентів за користування кредитом до дня фактичного повернення кредитних коштів. Встановивши факт отримання ОСОБА_1 кредиту та відсутність доказів належного виконання нею зобов`язань, суд визнав правомірним нарахування процентів за період з 26.10.2020 року по 16.12.2021 року та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої позивачем заборгованості у розмірі 59 859,99 грн, з яких 3 999,90 грн - заборгованість за тілом та 55 860 грн - заборгованість по відсотках.
Однак, висновок суду щодо наявності підстав для стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами з 26.10.2020 року по 16.12.2021 року погодитись неможливо, виходячи із наступного. 
Так, умовами укладеного між сторонами Договору, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 25.09.2020 року, а після закінчення строку кредитування, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати відсотки у розмірі, визначеному умовами договору, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Однак, у цій справі таких позовних вимог не заявлено, а тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову в частині нарахування та стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками поза межами строку кредитування (30 днів) з 26.10.2020 року по 16.12.2021 року - відсутні.
Колегія суддів звертає увагу, що вказівка у договорі на строк його дії 3 роки не є тотожним строку кредитування, адже такий визначений 30-ти денним терміном, відповідно і нарахування відсотків за користування кредиту здійснюється у погоджений сторонами строк користування кредитними коштами (строк кредитування), а не у строк дії договору. 
Сторонами не заперечується та розрахунком заборгованості підтверджується, що на погашення заборгованості за кредитними договором ОСОБА_1 27.10.2020 року було сплачено 95 грн, а 28.10.2020 року — 2 355 грн, що разом становить 2450 грн.
Правомірно нараховані відсотки у відповідності до умов договору та строку кредитування — 30 днів з 26.09.2020 року по 25.10.2020 року становлять суму 2 100 грн (4000 грн / 100 х 1,75% (визначена договором денна відсоткова ставка) х 30 днів).
Отже, нараховані в межах строку кредитування проценти у розмірі 2100 грн були повністю погашені відповідачкою за рахунок здійснених платежів на загальну суму 2450 грн. 
У зв`язку з цим заборгованість за процентами за користування кредитом відсутня. Решта сплачених коштів у сумі 350 грн (2450 грн – 2100 грн) підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а тому розмір непогашеної заборгованості за основною сумою кредиту становить 3650 грн. 
Відтак, доводи апеляційної скарги з цього приводу колегія суддів вважає обгрунтованими.
Щодо судових витрат.
По судовому збору.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Позивачем за подання позовної заяви сплачено 2422,40 грн судового збору.
Враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат (позов, із урахуванням даної постанови задоволено на 6.13% ) судовий збір за поданням позовної заяви у розмірі 148,49 грн. (2422,40 грн/100х6,13% ) слід стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» 
Оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитом скасовано та зменшено заборгованість за тілом кредиту, тобто матеріально правові вимоги апеляційної скарги задоволено у повному обсязі, судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3634,50 слід стягнути з ТОВ «Факторинг Партнерс» в користь ОСОБА_1 . 
Щодо витрат за надану професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В суді першої інстанції ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути з ОСОБА_1 витрати за надану професійну правничу допомогу позивачу в суді першої інстанції визначено у розмірі 16000 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача до суду першої інстанції було надано: договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №184 від 03.11.2025, витяг з Акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 та прайс-лист АО «Лігал Ассістанс».
У відзиві на позовну заяву представником Юзвенко О.М. подано заперечення щодо розміру заявлених позивачем витрат із посиланням на те, що їх вартість є завищеною, із урахуванням категорії даної справи.
Суд першої інстанції, зважаючи на категорію і складність справи, враховуючи вимоги ст. ст. 133, 137 ЦПК України, обсяг надання послуг та виконану адвокатом роботу (надані послуги), принципи співмірності, розумності та реальності витрат, дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати позивачу на професійну правничу допомогу підлягають зменшенню з 16000 до 7000 грн. 
Колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції щодо необхідності зменшення заявлених позивачем витрат, тому враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат (позов, із урахуванням даної постанови задоволено на 6.13% ), витрати на за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 429,10 грн слід стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» (7000/100х6.13%).
У відзиві на позовну заяву, представник ОСОБА_1 адвокат Булава О.П. просив стягнути позивача в користь відповідача 10000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача до суду першої інстанції було надано: ордер на надання професійної правничої допомоги адвокатом ОСОБА_2 - Юзвенко О.М. від 09.01.2026 року та договір про надання професійної правничої допомоги №377 від 09.01.2026 року, яким визначено, що адвокат надає відповідачці професійну правничу допомогу з приводу представництва у судах загальної юрисдикції. Зазначеним договором визначено, що обсяг і вартість наданої допомоги за цим договором визначається за домовленістю сторін.
Однак, представником ОСОБА_1 - адвокатом Булавою О.П. не подано також і детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, як цього вимагає частина третя статті 137 ЦПК України. 
За відсутності такого опису суд позбавлений можливості встановити, які саме послуги були надані ОСОБА_1 , який був їх обсяг, чи вимагала справа виконання будь-якої додаткової підготовчої роботи, а також чи є заявлена до відшкодування сума 10 000,00 грн співмірною фактичному обсягу правничої допомоги. 
За таких обставин, представник ОСОБА_1 - адвокат Булава О.П. не довів, що витрати на правничу допомогу у розмірі по 10 000 грн були необхідними та розумними у своєму розмірі, співмірними фактичному обсягу наданої правничої допомоги.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони спору не може ґрунтуватися виключно на факті існування договору. Такі документи підтверджують виникнення зобов`язань між адвокатом і клієнтом, однак не звільняють суд від обов`язку перевірити, чи були заявлені до відшкодування витрати реальними, необхідними та розумними саме для цілей розгляду цієї справи. За відсутності належної конкретизації наданих послуг і з урахуванням установлених обставин підстав для покладення на позивача обов`язку компенсувати зазначені витрати не було.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Булава О.П. про стягнення витрат за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Крім того, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 -адвокат Булава О.П. просить стягнути з ТОВ «Факторинг Партнерс» в користь відповідачки 6000 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. До апеляційної скарги додано лише ордер на надання професійної правничої допомоги адвокатом ОСОБА_2 - Юзвенко О.М. в Тернопільському апеляційному суді від 11.03.2026 року. 
Доказів, які б підтверджували розмір заявлених до відшкодування витрат, обсяг наданих адвокатом послуг, їх вартість, а також детального опису виконаних робіт, як того вимагають статті 137, 141 ЦПК України, суду не подано.
За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості перевірити дійсність, необхідність та розумність заявлених витрат, а тому вважає, що підстави для їх стягнення з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь відповідачки відсутні. У зв`язку з цим у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Булава О.П. про стягнення з позивача 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції слід відмовити. 
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. 
Зважаючи на те, що з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь відповідачки підлягає стягненню 3634,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги, тоді як з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню 148,49 грн судового збору за подання позовної заяви та 429,10 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення із ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 різниці суми судових витрат, яка становить 3056,91 грн ( 3634,50 грн - 148,49 грн - 429,10 грн.) 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Булави Олександра Петровича — задовольнити.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 55 860 грн за договором №0679673287/1 від 26.09.2020 року - скасувати, постановивши у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.
Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 999,99 грн - змінити, зменшивши суму стягнення з 3 999,99 грн до 3650 грн, визначивши загальний розмір заборгованості за кредитним договором №0679673287/1 від 26.09.2020 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» у ромірі 3650 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3056,91 грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Постанову суду апеляційної інстанції складено 29 травня 2026 року.

Головуюча          Хома М.В.

Судді           Костів О.З.

Храпак Н.М.