Справа № 444/3631/25
Провадження № 2/444/260/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повне)
21 травня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Олещук М. М.,
секретар судового засідання Мачіха Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -
В С Т А Н О В И В : 
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. В позові посилається на те, щоІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок АДРЕСА_1 , що стверджується випискою Куликівської селищної ради від 10.06.2025 р. № 117.
15 березня 1996 року ОСОБА_2 склала заповіт в користь ОСОБА_1 , який посвідчено секретарем виконкому Куликівської селищної ради і зареєстрований за № 18.
Зі змісту заповіту встановлено, що ОСОБА_2 все майно на яке буде мати право на час смерті заповіла ОСОБА_1 .
Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24.10.2000 року.
Відповідно до виписки Куликівської селищної ради від 10.06.2025 року № 117 станом на 30.06.1990 року в АДРЕСА_1 головою та членами колгоспного двору були такі громадяни а саме: ОСОБА_2 - голова двору.
Таким чином ОСОБА_2 є власником даного будинковолодіння.
ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки ОСОБА_2 такого права належним чином не зареєструвала.
У зв`язку із зазначеним вище, позивач просить позов задоволити та визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 61.2 кв.м., житлова 37.8 кв.м., допоміжна 23.4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (ганок, погріб, літня кухня, тамбур, вбиральня, господарська будівля, навіс, колодязь, свердловина, ворота з хвірткою, огорожа), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді від 22.09.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.11.2025 року, витребувано від третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
18.12.2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. З метою забезпечення доказів для об`єктивного з`ясування обставин справи, повторно витребувано в Львівському державному нотаріальному архіві (м.Львів, вул.Здоров`я, 9а) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані, скріплені гербовою печаткою всі аркуші) копію спадкової справи заведеної після смерті  ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, подала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у її відсутності (арк.спр.40). 
Представник відповідача - Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області в засідання не з`явився, однак на адресу відповідачем подано листа про розгляд справи у відсутності їх представника.
Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, нотаріальна контора просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника.
А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла - ОСОБА_2 , що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (арк.спр.5).
Як встановлено з виписки з погосподарської книги станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року номер об`єкта ПГО - 114 в погосподрській книзці №2, Куликівської селищної ради, відкритий на гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , голова двору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тип будинку колгоспний (арк.спр.8).
Із копії заповіту складеного 15.03.1996 року ОСОБА_2 встановлено, що остання склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Куликівської селищної Ради народних депутатів Жовківського району Львівської області Дзюдзя М.І. (арк.спр.6).
Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори, де на підставі її заяви про прийняття спадщини, відкрито спадкову справу № 894/2000.
Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.10.2000 року встановлено, що позивачка після смерті ОСОБА_2 частково прийняла спадщину, а саме земельну частку 1.96 га. (арк.спр.7).
Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_2 , позивачу ОСОБА_1 відмовлено з причини неподання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, що встановлено із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 382/01-16 від 07.04.2025 року (арк. спр. 11).
З копії технічного паспорта виготовленого ОКП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" встановлено, що загальна площа будинку АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 61.2 кв.м., житлова 37.8 кв.м., допоміжна 23.4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (ганок, погріб, літня кухня Г-1, тамбур, вбиральня, господарська будівля, навіс, колодязь, свердловина, ворота з хвірткою, огорожа) (арк.спр.12-30).
З довідки виданої ОКП "БТІ та ЕО" виданої 21.01.2025 року встановлено, що згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" станом на 29.12.2012 р., житловий будинок АДРЕСА_1 на праві особистої власності не зареєстрований і свідоцтво про право власності не видавалося. Загальна площа житлового будинку становить 61.2 кв.м., житлова площа 37.8 кв.м.Житловий будинок складається з двох житлових кімнат та кухні . До будинку відносяться : погріб "В", літня кухня "Г-1", вбиральня "Е", господарська будівля "Є", навіс "Ж", колодязь "к", свердловина "к1", ворота з хвірткою №1, огорожа №2, огорожа №3. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння становить 444359 грн. (арк.спр.10).
З вищенаведеного встановлено, що право власності на будинок АДРЕСА_2 , хоча належним чином не зареєстроване, проте фактично належало спадкодавцю – ОСОБА_2 , як голові колгоспного двору вцілому. 
Оскільки від імені ОСОБА_2 складено заповіт, суд дійшов висновку, що спадкування після її смерті відбувається за заповітом.
Судом із матеріалів справи, окрім позивача – ОСОБА_1 , не встановлено інших спадкоємців за законом, які мають право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_2 . 
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Відповідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до ст. 1233 ЦК, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.
Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Як встановлено з матеріалів справи, спадкодавець - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за час свого життя не оформила правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 , тому на даний час позивач як спадкоємець за заповітом звернулась з позовом до суду. 
Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом. 
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Ураховуючи наведене, оцінивши належним чином зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 61.2 кв.м., житлова 37.8 кв.м., допоміжна 23.4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (ганок, погріб, літня кухня Г-1, тамбур, вбиральня, господарська будівля, навіс, колодязь, свердловина, ворота з хвірткою, огорожа), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 01.06.2026 року.

Суддя:          Олещук М. М.