ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/687/26 Суддя (судді) першої інстанції: Дар`я ВИНОГРАДОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить:
- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо призначення службового розслідування з метою перегляду ступеня вини, яка була визначена наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27 липня 2022 року «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння», на підставі рапорту від 12.12.2025, поданого до Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з нововиявленими обставинами;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 призначити службове розслідування з метою перегляду ступеня вини, яка була визначена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27 липня 2022 року «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння», на підставі рапорту від 12.12.2025, поданого до Військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з нововиявленими обставинами.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що висновки службового розслідування, оформлені актом та реалізовані наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27 липня 2022 року, не є остаточними, не ґрунтуються на повному та всебічному з`ясуванні всіх фактичних обставин справи, а також втратили свою актуальність у зв`язку з появою нововиявлених обставин. Зокрема, подальші результати внутрішнього аудиту, оцінки вартості майна, наявність кримінального провадження, а також судове рішення по справі, яким встановлено відсутність доведеного причинно-наслідкового зв`язку між діями окремих військовослужбовців та настанням шкоди, ставлять під обґрунтований сумнів правомірність та об`єктивність первинних висновків службового розслідування. Так, враховуючи нововиявлені вагомі обставини, зокрема наявність рішення суду, яким встановлено відсутність вини ОСОБА_2 у завданих збитках, наявність кримінального провадження за фактом розкрадання та знищення майна військової частини НОМЕР_1 у 2022 році, внесення чисельних змін до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 38, керуючись Порядком проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26.07.2022 №90, позивач 12.12.2025 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, у якому просив призначити службове розслідування за нововиявленими обставинами з метою перегляду ступеня його вини, яка була визначена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27 липня 2022 року «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння». Однак листом від 16.12.2025 №3338 позивачу було повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення рапорту. На думку позивача, відмова командира Військової частини НОМЕР_1 у призначенні службового розслідування за нововиявленими обставинами є протиправною бездіяльністю, яка полягає у невжитті передбачених законодавством заходів щодо належного та об`єктивного перегляду результатів службового розслідування з урахуванням нових вагомих обставин, що виникли після його завершення та мають безпосереднє значення для правильного визначення ступеня вини позивача.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2026 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Суд дійшов висновку, що вказані позивачем у рапорті від 12.12.2025 обставини, зокрема наявність рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 по справі № 620/15293/24, яким встановлено відсутність вини ОСОБА_2 у завданих збитках, наявність кримінального провадження за фактом розкрадання та знищення майна військової частини НОМЕР_1 у 2022 році, у якому позивач має статус свідка, внесення чисельних змін до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27.07.2022 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння», є такими, що виникли після завершення службового розслідування у 2022 році та безпосередньо стосуються предмета цього розслідування, а саме: встановлення причин і умов виникнення матеріальної шкоди, наявності або відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб та нестачею майна, а також правильності визначення ступеня вини конкретних військовослужбовців.
Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2026 року у справі №620/687/26 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте при неповному встановленні обставин справи та ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. 
Відповідач посилається на те, що призначення службового розслідування з метою зняття звинувачень або підозр можливе лише у разі, якщо відповідні твердження або припущення не були перевірені у встановленому порядку або якщо існує необхідність додаткового дослідження обставин. У випадку позивача фактичні обставини події, ступінь його вини та правова оцінка дій як військовослужбовця вже були повно і всебічно встановлені в межах раніше проведеного службового розслідування, у зв`язку з чим підстави для повторного призначення службового розслідування відсутні. За вказаним у рапорті позивача фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна ракетно-артилерійського озброєння у військовій частині НОМЕР_1 вже проводилось службове розслідування, за результатами якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 року № 38 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння», до якого вносилися зміни у зв`язку з вилученням майна, яке вважалося втраченим та зменшенням суми нестач. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2024 року № 180 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 № 38» встановлено розмір матеріальної шкоди у кратному співвідношенні до вартості майна, яка підлягає стягненню в сумі 683 988,46 грн, з урахуванням Звіту про незалежну оцінку збитків виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг». Акт службового розслідування та Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 року № 38 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння» та накази яким до нього вносилися зміни позивачем не оскаржувалися та у встановленому порядку скасовані не були. Посилання позивача на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 у справі № 620/15293/24, якими військовій частині НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні адміністративного позову до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, як на нововиявлену обставину, є безпідставним. Зазначеними судовими рішеннями не встановлено жодних істотних обставин чи доказів, які існували на момент проведення службового розслідування, але не були відомі членам комісії та які могли б спростовувати її висновки. Крім того, у межах вказаної адміністративної справи судом досліджувалося питання наявності вини та підстав для притягнення ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності, тоді як службові обов`язки, завдання та функції за займаною ним посадою є відмінними від обов`язків позивача, що унеможливлює застосування наведеного судового рішення як нововиявлених обставин у даній справі. Щодо посилання позивача на те, що П`ятим слідчим відділом ТУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідування за №44022271320000175 від 03.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.425 Кримінального кодексу України за фактом розкрадання та знищення майна військової частини НОМЕР_1 у 2022 році та на відповідь старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР від 05.12.2025 №53985-25/к/11-06-30002/25чг, що у даному кримінальному провадженні позивач має статус свідка, слід зазначити, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, остаточних процесуальних рішень не прийнято, а відтак наведені обставини не можуть свідчити про встановлення будь-яких юридично значимих фактів та не є належними і допустимими доказами на підтвердження доводів позивача. Крім того, кримінальна відповідальність настає за кримінальні правопорушення, тоді як дисциплінарна - за порушення військової дисципліни, та є різним видом відповідальності. Таким чином, відсутні правові підстави для призначення службового розслідування за нововиявленими обставинами з метою перегляду ступеня вини позивача, оскільки проведення такого розслідування Порядком не передбачено, а всі обставини, що мають юридичне значення, були встановлені в межах попереднього службового розслідування.
Також апелянт вказує на те, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні суд першої інстанції посилається на Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, однак не врахував, що норми вказаного Порядку не поширюються на військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту.
Суд помилково прийшов до висновку про наявність на даний час чи на час звернення зі спірним рапортом будь-яких звинувачень чи підозр стосовно позивача. Всі питання, що стосувалися вчиненого ним правопорушення відобразилися в Акті службового розслідування та Наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2022 року № 38 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння».
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини.
12 грудня 2025 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, у якому просив призначити службове розслідування за нововиявленими обставинами з метою перегляду ступеня його вини, яка була визначена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27 липня 2022 року «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетноартилерійського озброєння».
Зазначений рапорт був мотивований наступним.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 травня 2022 року № 262 «Про призначення службового розслідування» було призначене службове розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння з метою з`ясування в чому полягає матеріальна шкода, її вартісна оцінка, уточнення причин і умов, що сприяли вказаному факту, а також встановлення ступеня вини військовослужбовців частини, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. 
За результатами проведеного службового розслідування комісією у складі голови комісії підполковника ОСОБА_3 та члена комісії майора ОСОБА_4 був складений акт службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , яким зроблені висновки, зокрема, що нестача стрілецької і учбової зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння настала в наслідок створення умов для цього шляхом неналежного виконання службових обов`язків (покладених обов`язків) щодо евакуації військового майна та організації належної охорони і оборони місця зберігання майна (військового містечка № НОМЕР_2 та безпосередньо складу без опалення РМГ № 90) підполковниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , майором ОСОБА_5 . Форма вини визначених вище осіб необережність.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27 липня 2022 року № 38 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння» шкоду в розмірі 145 693,18 грн, завдану внаслідок нестачі військового майна віднесено за рахунок винних осіб: підполковників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , майора ОСОБА_5 та притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності за втрату зброї та боєприпасів на суму 48 564,39 грн з кожного.
На підставі Доручення Міністерства оборони України від 10.05.2024 № 876/уд та Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 16ю05.2024 № 220/9/1277 Територіальним управлінням внутрішнього аудиту проведено внутрішній аудит військової частини НОМЕР_1 з 27 травня 2024 року по 13 червня 2024 року та з 29 липня 2024 року по 02 серпня 2024 року.
За результатами проведеного аудиту було встановлено, що на підставі представлених матеріалів, наданих додатково поясненнях осіб, які проводили, погоджували та затверджували зазначені вище службові розслідування, аудит прийшов до переконання про те, що комісіями не доведено, що між якістю виконання службових обов`язків притягнутих до матеріальної відповідальності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та настанням наслідків у вигляді нестачі військового майна існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.
Військовою частиною НОМЕР_1 було замовлено проведення оцінки з метою визначення справедливої вартості майна для відображення її результатів у бухгалтерському обліку відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів з питань оцінки майна.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція консалтингових послуг» було проведено вищенаведену оцінку та ґрунтуючись на наданій замовником інформації і відомостями, за результатами вихідних даних щодо об`єкта оцінки, з використанням ринкової, статистичної та іншої інформації, отриманої з відкритих джерел, відповідно до положень Національних та Міжнародних стандартів оцінки, з урахуванням обмежувальних умов на оцінку, проведених розрахунків, а також з урахуванням мети оцінки встановлено, що вартість втраченого майна, що обліковується на балансі військовій частині НОМЕР_1 станом на дату оцінки, складає 4 373 423,00 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14 жовтня 2024 року № 180 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 27 липня 2022 № 38» були внесені зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 липня 2022 року № 38 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння» (з урахуванням внесених змін наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 17 серпня 2022 року № 45, від 15 березня 2023 року № 17, від 26 квітня 2024 року № 79), у тому числі пункт 4 розпорядчої частини наказу викладено в наступній редакції: 
« 4. Заступника командира військової частини НОМЕР_1 з озброєння - начальника технічної частини підполковника ОСОБА_1 , начальника ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_5 на підставі Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі. притягнути до підвищеної матеріальної відповідальності у кратному співвідношенні до вартості майна в сумі 683 988,46 гривень кожного».
22 жовтня 2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 360 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27 липня 2022 року» внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 38 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння», у зв`язку з вилученням майна, яке вважалось втраченим, та зменшено суму нестач, облікованої у 2022 році за книгами нестач та за позабалансовим рахунком № 7 у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 липня 2022 року № 38 (із змінами) на суму 4 697 грн 63 коп.
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальної шкоди у розмірі 39 000,00 грн. 
Також Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 , відшкодування матеріальної шкоди у сумі 683 988,46 грн.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 січня 2025 року у справі №620/16066/24 об`єднано в одне провадження справу №620/16066/24 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди зі справою № 620/15293/24 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди. Об`єднаній адміністративній справі присвоєно № 620/15293/24.
За результатами розгляду даної справи рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 у справі № 620/15293/24 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2025 у справі №620/15293/24 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 без змін.
Відповідно до копії листа П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 05.12.2025 № 53985-25/к/11-06-3002/25чг встановлено, що у провадженні П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022271320000175 від 03.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України за фактом розкрадання та знищення майна військової частини НОМЕР_1 у 2022 році. 
У ході досудового розслідування встановлено, що в період з 24.02.2022 по 25.02.2022 в умовах повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, на виконання директив Державної спеціальної служби транспорту була здійснена передислокація особового складу військової частини НОМЕР_1 з АДРЕСА_1 , без будь-якої евакуації військового майна частини. 
В подальшому, з 25.02.2022 по 13.04.2022 на території військової частини НОМЕР_1 була відсутня охорона, вартова і гарнізонна служба не неслася, внаслідок чого військове майно вказаної частини було частково розкрадене місцевими жителями та знищене в ході ракетних обстрілів зі сторони військ Російської Федерації. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 має статус свідка. На даний час, жодній особі у вказаному кримінальному провадженні про підозру не повідомлялося. Досудове розслідування триває. 
За результатами розгляду рапорту, Військова частина НОМЕР_1 листом від 16 грудня 2025 року № 3338 повідомила, що відсутні правові підстави для задоволення рапорту, мотивуючи це тим, що посилання позивача на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року, яким військовій частині відмовлено у задоволенні адміністративного позову до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, як нововиявлену обставину є безпідставним, оскільки даним рішенням не встановлено істотних фактів чи доказів, які існували під час проведення службового розслідування, але не були відомі членам комісії і які спростовують висновки комісії. Також відповідач зазначив, що проведення нового службового розслідування за нововиявленими обставинами Порядком не передбачено, оскільки ступінь вини особи встановлена в межах попереднього розслідування.
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За визначенням частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частині 3 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Частина 14 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався та триває до цього часу.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі також Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).
Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Приписами статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України закріплено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут, в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу).
Стаття 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з частинами 1-3 статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Стаття 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
У справі, що розглядається, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 травня 2022 року № 262 «Про призначення службового розслідування» було призначене службове розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння з метою з`ясування в чому полягає матеріальна шкода, її вартісна оцінка, уточнення причин і умов, що сприяли вказаному факту, а також встановлення ступеня вини військовослужбовців частини, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. 
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 27 липня 2022 року № 38 «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння» шкоду в розмірі 145 693,18 грн, завдану внаслідок нестачі військового майна віднесено за рахунок винних осіб: підполковників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , майора ОСОБА_5 та притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності за втрату зброї та боєприпасів на суму 48 564, 39 грн з кожного.
У подальшому, до вказаних наказів двічі вносились зміни, що не є спірним.
Означені накази та зміни до них позивачем не оскаржувались та є чинними.
Надалі, керуючись наявністю нововиявлених обставин, позивач звернувся до відповідача з вимогою перегляду ступеня його вини, яка була визначена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 38 від 27 липня 2022 року «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетноартилерійського озброєння».
Такими нововиявленими обставинами позивач вважає рішення суду у справі №620/15293/24.
Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів дослідила зміст означеного рішення суду у справі №620/15293/24 та врахувала наступне.
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила: стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 39 000, 00 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 683 988 грн, 46 коп.
Подання позову зумовлено тим, що ОСОБА_2 в добровільному порядку не відшкодував матеріальну шкоду, завдану нестачею військового майна у сумі 39 000,00 грн та у сумі 683 988,46 грн.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведена протиправна поведінка відповідача, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і настанням шкоди, вина відповідача у заподіянні шкоди військовій частині, які, згідно з Законом №160-IX, є обов`язковими і необхідними умовами притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, що унеможливлює стягнення відшкодування матеріальної шкоди з відповідача у сумі 39 000,00 грн та 683 988,46 грн.
Апеляційний суд зауважив, що матеріали службового розслідування та матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що саме з вини відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо неналежної організації охорони та оборони військових містечок № НОМЕР_4 , НОМЕР_2 державі було завдано збитки.
З наведеного вбачається, що у справі №620/15293/24 досліджувалась умови та порядок притягнення ОСОБА_2 до матеріальної відповідальності. 
Відповідно, у вказаному рішенні відсутні висновки щодо ступеня вини ОСОБА_1 , яка була визначена наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №38 від 27 липня 2022 року «Про результати розслідування за фактом нестачі (втрати) стрілецької зброї (боєприпасів) та іншого майна служби ракетно-артилерійського озброєння». 
Із положень Дисциплінарного статуту Збройних Сил України випливає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника) і проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також ступеня вини. Отже, таке розслідування має індивідуально визначений предмет, який окреслюється рішенням про його призначення та межами обставин, що підлягають з`ясуванню.
Частинами 6-8 статті 8 Закону №160-IX встановлено, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту визначається Порядком проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту затвердженим Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту № 90 від 26 липня 2022 року (далі - Порядок №90).
Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку № 90, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета його призначення, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення розслідування, а також посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії. Днем початку службового розслідування є день видання наказу про його призначення, а днем закінчення - день подання командиру (начальнику), який його призначив, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд.
Дисциплінарна відповідальність військовослужбовця можлива за наявності встановленого дисциплінарного проступку та з дотриманням визначеної законом процедури його з`ясування і реагування на нього.
Службове розслідування у цій процедурі слугує засобом встановлення обставин можливого правопорушення, причин і умов його вчинення, а також ступеня вини тієї особи, щодо якої воно призначене.
Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 90 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Держспецтрансслужбу завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи. 
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. 
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Аналізуючи наведені приписи пункту 1 розділу ІІ Порядку № 90 колегія суддів не встановила можливості перегляду висновків завершеного службового розслідування за нововиявленими обставинами.
Статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Відповідно, приписами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено можливість оскарження рішень про накладення дисциплінарного стягнення старшому командирові або до суду.
Крім того, аналізуючи п.84 Дисциплінарного Статуту, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством передбачено єдиний випадок обов`язкового призначення службового розслідування - вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції». В інших випадках рішенню командира про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення не обов`язково повинно передувати службове розслідування, необхідність призначення такого є дискреційними повноваженнями відповідного командира.
Колегія суддів вбачає спроможними посилання апелянта на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №44022271320000175 від 3 жовтня 2022 року триває, остаточних процесуальних рішень не прийнято, а відтак наведені обставини не можуть свідчити про встановлення будь-яких юридично значимих фактів.
Таким чином, судова колегія дійшла послідовного висновку про те, що у межах спірних правовідносин відмова Військової частини НОМЕР_1 у призначенні службового розслідування з метою перегляду ступеня вини ОСОБА_1 на підставі рапорту від 12 грудня 2025 року, у зв`язку з нововиявленими обставинами, прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Посилання позивача на відповідність його рапорту приписам абзацу одинадцятого пункту 1 Розділу ІІ Порядку №90 свого підтвердження не знайшли, оскільки спростування безпідставних, на його думку, звинувачень або підозр можливе до прийняття остаточного рішення у межах процедури дисциплінарного провадження. 
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 286, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2026 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

О.М. Кузьмишина