ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/4359/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» до Волинської митниці про визнання протиправнимb та скасування рішення та картки відмови, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж» звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA205030/2026/000005/2 від 24.03.2026; визнання протиправним та скасування картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205030/2026/000098 від 24.03.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару декларант позивача подав митну декларацію, в якій митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору (контракту). Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з тих підстав, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із такими рішеннями та зазначив, що подані до митного оформлення документи підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за першим методом і не мали жодних розбіжностей. Проте, не зважаючи на подання усіх документів, які підтверджують заявлену митну вартість, як вартість самого товару, так і витрати по транспортуванню останнього, митний орган відмовив у митному оформленні товару і прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості товарів.
На переконання позивача, спірні рішення є необґрунтованими та просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відзиві на позовну заяву відповідач пред`явлені позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити, мотивуючи тим, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за митними деклараціями, поданих з метою імпорту товару, було встановлено, що подані документи не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності. За результатом опрацювання додатково поданих документів та проведених письмових консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (у митного органу та декларанта відсутня інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари та відсутня вартісна основа для розрахунку) митну вартість визначено за резервним методом відповідно до статті 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі – ЄАІС Держмитслужби).
Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законним.
Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
22 вересня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж» (Покупець) та «KUMAIL GLOVES INDUSTRIES» (Пакистан) (Продавець) було укладено контракт за № 22-09-5, відповідно до умов якого Продавець повинен виготовити та продати, Покупець прийняти та оплатити товар (рукавиці) асортимент та кількість, яку по кожній партії вказуються в специфікації, що є невід`ємною частиною цього контракту.
Пунктами 4.1. і 4.2. контракту визначено, що платіж за товар здійснюється шляхом переказу грошей на рахунок Продавця, зазначеного у пункті 13 цього контракту та згідно з інвойсом. Оплата за цим договором узгоджуються між Продавцем та Покупцем та фіксуються в специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту.
Загальна сума контракту становить уму всіх інвойсів за контрактом (п. 3.1. контракту).
Пунктом 5.1. Контракту визначено, що місце завантаження та переходу права власності – порт Карачі або порт Касім Пакистан. Постачання товару здійснюється згідно з Інкотермс-2020, на умовах, FOB («Free on Board») по кожній партії товар.
Додатком № 1 до контракту № 22-09-5 від 22.09.2025 визначено специфікацію № 1 та умови оплати шляхом переплати 60% після підписання – контракту; 20% після проходження інспекційного контролю 100% обсягу партії та при повній готовності до відвантаження товару в контейнер в порт (не пізніше ніж за 5 днів до передбачуваної дати прибуття вантажу в порт призначення (ЕТА), що є необхідною умовою для отримання схвалення на випуск вантажу в порт призначення – порт Карачі або порт Касім Пакистан, якщо інше не погоджено через випуск Telex); 15% в грудні місяці та 5% протягом 15 днів після приймання товару на складі покупця на території України.
Додатковою угодою № 1 від 22.11.2025 до контракту № 22-09-5 від 22.09.2025 визначено специфікацію № 1 та умови оплати шляхом переплати в розмірі 47 034,72 дол. США після підписання контракту; 11 880,36 дол. США після проходження інспекційного контролю 100% обсягу партії та при повній готовності до відвантаження товару в контейнер в порт (не пізніше ніж за 5 днів до передбачуваної дати прибуття вантажу в порт призначення (ЕТА), що є необхідною умовою для отримання схвалення на випуск вантажу в порт призначення – порт Карачі або порт Касім Пакистан, якщо інше не погоджено через випуск Telex); 16 975,20 дол. США після отримання копії Коносаменту; 3 960,12 дол США протягом 15 днів після приймання товару на складі покупця на території України.
Відповідно до інвойсу від № KGI/PLLC-02/OCT25 від 06.10.2025 продавець поставив покупцю товар на загальну суму 76 662,00 доларів США.
19 березня 2026 року з метою імпорту товару – «Рукавички із спилкової шкіри, робочі: - Захисні комбіновані рукавички,арт.CMB001: розмір 9 - 600 пар, розмір 11 – 36480 пар. розмір 10 - 56400 пар, Відповідають стандарту EN388, EN420, EN407.Спилкова волов`яча шкіра класу АВ,посилення зеленої спилкової шкіри на долоні, великому та середньому пальці, тильна сторона долоні виготовлена з дихаючої бавовни (білого кольору) та смужки білої шкіри шириною 3,5см; манжет прогумований (білий), шириною щонайменше 7,5см з блакитною стрічкою, внутрішня флісова підкладка синього/темно-синього кольору. Являються засобами індивідуального захисту, призначені для захисту рук, захисту від механічних небезпек (не загрожуючи життю чи здоров`ю користувача), захищають від механічних травм (зношування епідермісу, під час складання, перезавантаження та інших робіт, які потребують маніпуляції пальцями). - Рукавички зварювальника, арт.CMB WG 001, розмір 11 - 840 пар. Відповідають стандарту EN388, EN420, EN407, EN12477. Червоні п`ятипалі рукавички з телячої спилкової шкіри з манжетами та підкладкою, прошиті кевларовою ниткою. Довжина рукавички: не менше 35 см. Довжина манжети: не менше 15 см. Підкладка: 100% бавовна. - Рукавички зварювальника, арт.CMB WG 002, розмір 11 - 60 пар. Відповідають стандарту EN388, EN420, EN407, EN12477. Сині п`ятипалі рукавички з телячої спилкової шкіри з манжетами та підкладкою, прошиті кевларовою ниткою. Частина долоні під великим та вказівним пальцями додатково посилені високоякісним спилком. Довжина рукавички: не менше 35 см. Довжина манжети: не менше 15 см. Підкладка: 100% бавовна. Являються засобами індивідуального захисту, призначені для захисту рук, захисту від механічних ушкоджень, захисту від термічного впливу (тепла та/чи полум`я). Торговельна марка A MIR Виробник ТОВ "ПРЕСТИЖ" на потужності Kumail Gloves Industries Країна виробництва PK.», що ввозився на адресу ТОВ «Престиж», подано митну декларацію № 26UA205030002833U9. Вартість товару становить 76 662,00 дол. США. До митної декларації додано: сертифікат відповідності № UA.TR.YT.D.091011-24 від 10.09.2024; сертифікат відповідності № UA.TR.YT.D.111227-24 від 12.11.2024; сертифікат відповідності № UA.TR.YT.D.111228-24 від 12.11.2024; пакувальний лист б/н від 06.10.2025; рахунок-проформа № KGI/PLLC-02/OCT25 від 06.10.2025; рахунок-фактура (iнвойс) № KGI/PLLC-02/OCT25 від 22.12.2025; коносамент № UFS/KHI/000134/2526 від 04.01.2026; автотранспортна накладна № 450 від 13.03.2026; декларація про походження товару № KGI/PLLC-02/OCT25 від 22.12.2025; банківські платіжні документи, що стосується товару № 1 від 24.02.2026, № 18 від 17.12.2025, № P251017982 від 17.10.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 485632 від 17.03.2026; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода № 1 від 22.11.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаток № 1 (Специфікація № 1) від 22.09.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 22-09-5 від 22.09.2025; договір про надання послуг митного брокера № 03-03-25/272 від 03.03.2025; договір (контракт) про перевезення № 18/12/2025 від 18.12.2025; комерційна пропозиція № 112 від 20.09.2025 та копія митної декларації країни відправлення № SPEX-SB-6958 від 25.12.2025.
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган в електронному повідомленні запропонував подати такі документи: 1) транспортні (перевізні) документи; 2) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Декларантом на вимогу митниці було надано заявку № 1 згідно договору № 18/12/25 від 01.01.2026; заявку № 2 згідно договору № 18/12/25 від 12.03.2026; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 326064 від 12.03.2026; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг № 62 від 19.03.2026; договір поставки № УГВ555/30-25 від 31.10.2025; видаткова накладна № 27 від 13.11.2025; податкова накладна № 4 від 13.11.2025 
Також, заявою від 24.03.2026 декларант повідомив митний орган про відсутність інших додаткових документів.
24.03.2026 Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205030/2026/000005/2 та сформовала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205030/2026/000098.
У графі 33 оскаржуваного рішення від 24.03.2026 № UA205030/2026/000005/2 митний орган вказав, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності:
- для підтвердження вартості імпортного товару надано платіжні інструкції від 24.02.2026 № 1, від 17.12.2025 № 18 та від 17.10.2025 № P251017982, що містять посилання лише на договір купівлі-продажу в графі «Деталі платежу». Слід зазначити, що пунктом 2.2 Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (зі змінами) та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 р. за № 910/15601 /далі – постанова Правління НБУ, зазначено, що «Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів». При цьому надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Без ідентифікації на основі посилання на такі документи платіжне доручення як доказ не може вважатися достатнім для доведення митної вартості певної партії товару. Так само платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару. Отже, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару;
- довідка про транспортні витрати від 17.03.2026 № 485632 видана ТОВ «СЛГ Україна». Однак, відповідно до наданих товаротранспортних документів, дана компанія не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг, а до процесу перевезення, зокрема, залучено «Universal freight systems (PVT) LTD» (особа відповідальна за перевезення згідно відомостей, зазначених в коносаменті), «Global ocean and land» (гр. 23 CMR), Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Разом з тим, документів, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування та передбачені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - наказ № 599, до митного органу не надано. Згідно з наказом № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту;- страховий сертифікат (копія) та витрати на страхування цих товарів;
- у п.5.3. контракту від 22.09.2025 № 22-09-5 вказано що покупець зобов`язаний сплатити морський фрахт та морське страхування, однак у довідці про транспортні витрати від 17.03.2026 № 485632 вказано що страхування вантажу не проводилось, що може свідчити про не включення усіх складових митної вартості;
- згідно додаткової угоди від 22.11.2025 № 1 вартість товарів становить 79850,4 дол.США, що не відповідає інвойсу від 22.12.2025 № KGI/PLLC-02/OCT25 (76662,0 дол.США).
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАС. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару - «Додаткові речі до одягу з натуральної шкіри: рукавички захисні, призначаються для захисту рук під час роботи в будівництві та важкій промисловості, вироблені з товстої щільної шкіри, мають манжети для захисту зап`ястка. Шкіряні зварювальні рукавички червоні (35 см) / Leather Welding Gloves Red (35 см) Шкіряні зварювальні рукавички жовто-білі (35 см) / Leather Welding Gloves Yellow / White (35 см) Шкіряні зварювальні рукавички сині (40 см) / Leather Welding Gloves Blue (40 см) Рукавички для TIG-зварювання з козячої шкіри (35 см) / Tig Welding Gloves Goat Leather ( 35 см) Рукавички для TIG-зварювання з овечої шкіри (35 см) / Tig Welding Gloves Sheep Leather ( 35 см) Рукавички для водія розмір 10 / Driver Gloves Size 10 Рукавички для водія розмір 11 / Driver Gloves Size 11Рукавички для водія розмір 9 / Driver Gloves Size 9 Робочі рукавички / Working Gloves Робочі рукавички з подвійною долонею / Working Gloves Double Palm», з країною походження «PK» - 1,71 дол.США/пара» за митною декларацією № 25UA209230091892U3 від 29.09.2025.
Товар випущено у вільний обіг згідно з МД № 26UA205030003279U1 від 26.03.2026 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.
Позивач, не погоджуючись із прийнятими рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові у справі № 826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами пунктом 2 частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом статті 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, а саме: сертифікат відповідності № UA.TR.YT.D.091011-24 від 10.09.2024; сертифікат відповідності № UA.TR.YT.D.111227-24 від 12.11.2024; сертифікат відповідності № UA.TR.YT.D.111228-24 від 12.11.2024; пакувальний лист б/н від 06.10.2025; рахунок-проформа № KGI/PLLC-02/OCT25 від 06.10.2025; рахунок-фактура (iнвойс) № KGI/PLLC-02/OCT25 від 22.12.2025; коносамент № UFS/KHI/000134/2526 від 04.01.2026; автотранспортна накладна № 450 від 13.03.2026; декларація про походження товару № KGI/PLLC-02/OCT25 від 22.12.2025; банківські платіжні документи, що стосується товару № 1 від 24.02.2026, № 18 від 17.12.2025, № P251017982 від 17.10.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 485632 від 17.03.2026; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода № 1 від 22.11.2025; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаток № 1 (Специфікація № 1) від 22.09.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 22-09-5 від 22.09.2025; договір про надання послуг митного брокера № 03-03-25/272 від 03.03.2025; договір (контракт) про перевезення № 18/12/2025 від 18.12.2025; комерційна пропозиція № 112 від 20.09.2025 та копія митної декларації країни відправлення № SPEX-SB-6958 від 25.12.2025.
З приводу розбіжностей у поданих документах, суд зазначає наступне.
Посилання митного органу на те, що для підтвердження вартості імпортного товару надано платіжні інструкції від 24.02.2026 № 1, від 17.12.2025 № 18 та від 17.10.2025 № P251017982, що містять посилання лише на договір купівлі-продажу в графі «Деталі платежу» та інвойс від 22.12.2025 № KGI/PLLC-02/OCT25 не відповідає додатковій угоді від 22.11.2025 № 1 в частині вартості товарів, суд вважає безпідставним.
Так, контрактом від 22.09.2025 № 22-09-5 та додатковою угодою №1 від 22.11.2025 до контракту № 22-09-5 від 22.09.2025 визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця.
Згідно з пунктом 1 додаткової угоди №1 від 22.11.2025 предметом поставки є рукавички захисні СМВ001 (розмір 9) 600 пар на суму 474,00 дол. США, рукавички захисні CМВ001 (розмір 10) 57000 пар на суму 45030,00 дол. США, рукавички захисні CМB001 (розмір 11) 36480 пар на суму 30278,40 дол. США, рукавички зварювальника СМВ WG 001 (розмір 11) 2400 пар на суму 3600,00 дол. США, рукавички зварювальника CMB WG 002 (розмір 11) 300 пар на суму 468,00 дол. США.
Загальна сума контракту від 22.09.2025 № 22-09-5 становить 79 850,40 дол. США.
Відповідно до інвойсу від № KGI/PLLC-02/OCT25 від 06.10.2025 KUMAIL GLOVES INDUSTRIES поставив товар на загальну суму 76 662,00 доларів США. Даним документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну, умови оплати.
Ціна товару в інвойсі № KGI/PLLC-02/OCT25 від 06.10.2025 (76 662,00 дол. США) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД № 26UA205030002833U9 (графа 22).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано платіжні інструкції в іноземній валюті № 18 від 17.12.2025 та № 1 від 24.02.2026, відповідно до якої позивач на виконання умов контракту № 22-09-5 від 22.09.2025 перерахував на рахунок продавця 28 855,56 дол. США.
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД № 26UA205030002833U9 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі № KGI/PLLC-02/OCT25 від 06.10.2025. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.
З банківських платіжних документів № 18 від 17.12.2025 та № 1 від 24.02.2026 вбачається, що платежі в сумі 11 880,36 дол. США та 16 975,20 дол. США здійснено в межах одного зовнішньоекономічного контракту № № 22-09-5 від 22.09.2025. Митний кодекс України не містить вимоги щодо обов`язкової відповідності одного платіжного документа одному інвойсу, а також не забороняє здійснення агрегованих платежів. Відповідач не заперечує факту здійснення оплати товару та не довів, що спосіб проведення розрахунків вплинув на числове значення митної вартості.
Отже, наведені обставини не свідчать про недостовірність заявленої вартості товару.
Щодо підтвердження витрат на транспортування суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що наказом № 599 затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Так, транспортні витрати підтверджені договором про надання транспортно-експедиційних послуг № 18/12/2025 від 18.12.2025 та довідкою про транспортні витрати № 485632 від 17.03.2026, які містять необхідні відомості щодо маршруту, перевізника та загальної вартості транспортних послуг.
Згідно довідки про транспортні витрати № 485632 від 17.03.2026 вартість наданих послуг складає 98 647,21 грн по маршруту: морське перевезення Karachi ,Пакістан - Гданськ, Польща; 70 715,98 грн - автоперевезення до кордону України ( м/п Ягодин). Довідкою також підтверджено, що страхування вантажу не здійснювалося, а вартість вантажно-розвантажувальних робіт на території ЄС становить 14 912,36 грн.
Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
На думку суду, подані позивачем документи на підтвердження понесення витрат на транспортування є достатніми та повною мірою відповідають вимогам Наказу № 559.
З урахуванням наведених обставин відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Суд наголошує, що вимога про надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
З урахуванням наведеного, суд вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).
Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі № 804/6243/14, від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі № 380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
На думку суду, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.
Відповідно до положень статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, згідно рівня раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби на рівні 1,71 дол.США/пара (додаткові речі до одягу з натуральної шкіри: рукавички захисні, призначаються для захисту рук під час роботи в будівництві та важкій промисловості, вироблені з товстої щільної шкіри, мають манжети для захисту зап`ястка. Шкіряні зварювальні рукавички червоні (35 см) / Leather Welding Gloves Red (35 см) Шкіряні зварювальні рукавички жовто-білі (35 см) / Leather Welding Gloves Yellow / White (35 см) Шкіряні зварювальні рукавички сині (40 см) / Leather Welding Gloves Blue (40 см) Рукавички для TIG-зварювання з козячої шкіри (35 см) / Tig Welding Gloves Goat Leather ( 35 см) Рукавички для TIG-зварювання з овечої шкіри (35 см) / Tig Welding Gloves Sheep Leather ( 35 см) Рукавички для водія розмір 10 / Driver Gloves Size 10 Рукавички для водія розмір 11 / Driver Gloves Size 11Рукавички для водія розмір 9 / Driver Gloves Size 9 Робочі рукавички / Working Gloves Робочі рукавички з подвійною долонею / Working Gloves Double Palm», з країною походження «PK») за митною декларацією № 25UA209230091892U3 від 29.09.2025.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).
Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.
На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.
При цьому суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 в справі № 804/4906/15.
Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.
Суд наголошує на тому, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI “Про внесення змін до Закону України “Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур”, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.
Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.
При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.
Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваному рішенні про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митого оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митною органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 809/1469/16.
Таким чином, з огляду на зазначене, суд констатує, що прийняте Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та підлягає скасуванню.
Як було зазначено вище, за митною декларацією №26UA205030002833U9 позивачу було відмовлено у митному оформленні товару шляхом винесення картки відмови № UA205030/2026/000098 з підстав неподання декларантом додаткових документів на вимогу митного органу.
Відповідно до статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом, рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Пунктами 7.1., 7.2. «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631 передбачено, що у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Враховуючи, що спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару, яке підлягає скасуванню, то її також слід визнати протиправною та скасувати.
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає таке.
Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 10 999 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 98 від 15.04.2026.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 10 999 грн.
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA205030/2026/000005/2 від 24 березня 2026 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205030/2026/000098 від 24 березня 2026 року.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у розмірі 10 999 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж» (18001, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Надпільна, 55, код ЄДРПОУ 14179865)
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код ВП 43958385)

Суддя А.Я. Ксензюк