Справа № 724/1300/26 	
Провадження № 2/724/763/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Гураль Л.Л.,
за участі секретаря судового засідання: Шуть Х.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. 
ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 112751,24 грн., судових витрат в розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 30.03.2023 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 887358584 у формі електронного документа, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису електронним ідентифікатором.
Відповідач ОСОБА_1 підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV66КТ7. Зокрема, 30.03.2023 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору. Сума кредиту становить 20100,00 грн., яка надається на умовах строковості, зворотності та платноті. Кредитодавець надає перший транш позичальнику в сумі 20100,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 29.04.2023р. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту а саме до 29.04.2023р. Кожен транш за цим договором може видаватися в наступний спосіб: шляхом перерахування суми кредиту безготівково на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Перший транш за цим договором ОСОБА_1 надався шляхом безготівкового перерахунку суми кредиту на банківський рахунок позичальника, за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 .
Сторони дійшли згоди, що сума кредиту за всіма наданими траншами має бути повернена кредитодавцю не пізніше дати закінчення дисконтного періоду кредитування – 29.04.2023, а саме не пізніше ніж через 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником.
Крім того, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року.
27.05.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01.
15.07.2025 року ТОВ «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу №11/07*25-Е відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 112751,24 грн.
З огляду на зазначене ТзОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №887358584 в розмірі 112751,24 грн., судові витрати в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.05.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу було направлено відповідачу на адресу місця реєстрації, однак на адресу суду повернувся конверт із вкладенням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Пунктом 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України).
Враховуючи вищенаведене, судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, а тому останній вважається таким, що належно повідомлений про розгляд справи судом

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 30.03.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 887358584 у формі електронного документа. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV66КТ7.
Відповідно до п.2.1 договору, Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, на суму 20100,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Згідно з п. 2.3. кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 20100,00 одразу після укладення договору, який має бути повернено до 29.04.2023р.
Сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 193,45 процента річних, що становить 0,53 процентів від суми кредиту за кожний день користування ними.
За умови продовження строку дисконтного періоду на умовах пункту 3.3 договору з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 2.3 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25 процентів річних, що становить 1,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
За змістом пункту 8.4 договору з наступного після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щодення сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 7.1 Договору сторони погоджуються, що загальний строк кредитування за договором становить 30 днів , а саме до 29.04.2023р. 
Відповідач ОСОБА_1 підписав 30.03.2023 року кредитний договір № 887358584 з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, чим підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови та вартість кредитування.
Зі змісту довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що початкова сума кредиту становила 20100,00 грн., яка була збільшена на підставі додаткових угод ще на 3400,00 грн., тобто загальна сума кредиту становить 23500,00 грн.
На виконання умов кредитного договору № 887358584від 30.03.2023р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 23500,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 30.03.2023р. на суму 20100,00 грн., від 04.04.2023р. на суму 3400,00 грн.
На виконання ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 13.05.2026 р. АТ «Універсал Банк» надано інформацію щодо здійснених операцій по карті №5375414130545717, яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 за період з 30.03.2023 по 04.04.2023 р. по надходженню грошових коштів в сумі 20100,00 грн. та у період з 04.04.2023 по 09.04.2023 у сумі 3400,00 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 30.03.2023 року по 01.08.2023 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить: 23500,00 грн. – тіло кредиту, 40779,14 грн. – проценти (нараховані за період з 30.03.2023 року по 01.08.2023 року.).
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги №242 від 01.08.2023р. до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 887358584 від 30.03.2023р. на загальну суму 53229,14 грн., з яких 23498,60 грн. – основний борг, 29730,54 грн. – проценти.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за період з 01.08.2023 по 25.10.2024 сума заборгованості ОСОБА_1 складає: 23498,60 – тіло кредиту, 89252,64 грн. – проценти (нараховані за період з 02.08.2023р. по 27.05.2024р.), що разом становить 112 751,24 грн.
27.05.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №27/0524-01.
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024р. до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 887358584 від 30.03.2023р. на загальну суму 112751,24 грн., з яких 23498,60 грн. – основний борг, 89252,64 грн. – проценти.
15.07.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу №11/0725-Е відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 112751,24 грн.
Випискою з особового рахунка за кредитним договором №887358584 ОСОБА_1 підтверджено наявність заборгованості перед ТОВ «ФК «ЕЙС» станом на 26.12.2025р. (включно) в сумі 112751,24 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту в розмірі 23498,60 грн., 89252,64 грн. заборгованість за прострочені відсотки.
ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді.
Як встановлено судом, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 30.03.2023 укладено Кредитний договір №887358584 в електронній формі, шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 887358584 пройдено ідентифікацію шляхом підписання договору електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV66КТ7.  
Щодо відступлення прав вимоги.
Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст.1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують відступлення прав вимоги за кредитним договором від 30.03.2023. № 887358584 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», згодом до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке відступило право вимоги до ТОВ ФК «ЕЙС».
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості складає 112751,24 грн., з яких: 23498,60 грн. - тіло кредиту, 89252,64 грн. - проценти за користування кредитом.
Стороною відповідача даний розрахунок не спростовано, не надано власного розрахунку чи доказів виконання боргових зобов`язань.
Щодо нарахування процентів за кредитним договором.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховані за період з 30.03.2023 року по 25.10.2023 р. в сумі 89252,64 грн.
Сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 193,45 процента річних, що становить 0,53 процентів від суми кредиту за кожний день користування ними.
За умови продовження строку дисконтного періоду на умовах пункту 3.3 договору з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 2.3 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25 процентів річних, що становить 1,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
За змістом пункту 8.4 договору з наступного після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щодення сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Отже, сторонами було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо процентної ставки за користування кредитними коштами та строк кредитування.
На підставі пункту 1.2, 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.
Сторони погодили, що встановлений в пункті 3.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця встановлено функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Водночас, визначаючи розмір цієї заборгованості за відсотками, суд зауважує про таке.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (справа ЄСПЛ "Ван де Гурк проти Нідерландів", заява №23192/15, рішення від 29 травня 2019 року). Водночас принцип jura novit curia ("суд знає закон") зобов`язує суд визначити яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору та надати правову кваліфікацію відносинам сторін з огляду на факти встановлені під час розгляду справи, застосувавши положення які дійсно регулюють відповідні правовідносини.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року N 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року N 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У Рішенні від 11 липня 2013 року N 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Відсутність позову про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів (див. постанову Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23).
Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором №887358584 від 30.03.2023 року, заборгованість відповідача становить 112751,24 грн., що складається з: 23498,60 грн. - сума заборгованості за тілом; 89252,64 грн. - сума заборгованості за відсотками.
З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що відсотки у розмірі 40779,14 грн. були розраховані за період з 30.03.2023 року по 01.08.2023 року.
При цьому, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем були здійснені проплати на погашення заборгованості, а саме: 29.04.2023 року у розмірі 3646,40 грн., 29.05.2023 року у розмірі 7402,20 грн., 
Отже, відповідачем вчинялися дії з метою продовження дисконтного періоду та відповідно пролонгації договору.
З викладеного вище вбачається, що у даному випадку, визначений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у змісті договору розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак пункти 8.3, 8.3.1, 8.3.2 та 8.4 Договору є несправедливими і суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50%) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що майже у 4 рази перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом.
Тому з 89252,64 грн. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, заявленої позивачем, стягненню підлягає лише 11749,30 грн., тобто 50% від простроченої заборгованості, яку позивачем визначено у розмірі 23498,60 грн.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» та 30.03.2023 року в розмірі 35247,90 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 23498,60 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11749,60 грн.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи те, що позов задоволено судом частково (32,26%) з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 832,26 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.
В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано: 
- договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р., укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери»;
- протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р;
- додаткову угоду №25770936318 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р;
- акт прийому – передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025р;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Соломко О.В.;
- довіреність видана адвокату Соломко О.В. на представлення інтересів ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС».
За статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року в справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» задоволено частково, а тому з відповідача підлягає стягнення сума витрат на професійну правову допомогу в розмірі 2188,20 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 133, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (зареєстроване місце знаходження: вул.. Юрія Поправки, 6, каб. 13, м.Київ, код ЄДРПОУ 42986956, рахунок НОМЕР_3 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО 322001) заборгованість за кредитним договором №887358584 від 30.03.2023 року в сумі 35247,90 грн. (тридцять п`ять тисяч двісті сорок сім гривень 90 коп.), з яких: 23498,60 грн. (двадцять три тисячі чотириста дев`яносто вісім гривень 60 коп) – основний борг; 11749,30 грн. (одинадцять тисяч сімсот сорок дев`ять гривень 30 коп.) – проценти.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (зареєстроване місце знаходження: вул.. Юрія Поправки, 6, каб. 13, м.Київ, код ЄДРПОУ 42986956, рахунок НОМЕР_3 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО 322001) судовий збір у розмірі 832,20 грн. (вісімсот тридцять дві гривні 20 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2188,20 грн. (дві тисячі сто вісімдесят вісім гривень 20 коп.).
В решті частині позову щодо стягнення процентів в розмірі 77503,34 грн. – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», зареєстроване місце знаходження: вул. Юрія Поправки, 6, каб. 13, м.Київ, код ЄДРПОУ 42986956, рахунок НОМЕР_3 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО 322001.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення складено 06.07.2026 року.

Суддя: 	Лілія ГУРАЛЬ