ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2026 року
м. Київ

справа № 405/9440/23
провадження № 61-3082св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого -Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Гулейкова І. Ю., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградська обласна прокуратура, Державна казначейська служба України,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги  ОСОБА_1 і Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Подільського районного суду м. Кропивницького від 09 жовтня 2025 року у складі судді Іванової Л. А. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2026 рокуу складі колегії суддів: Чельник О. І., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - Кропивницький РУП ГУНП в Кіровоградській області) в особі Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі - ГУНП в Кіровоградській області), Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області в особі Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 04 травня 2018 року до журналу Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (на той час) Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області за № 21665 було зареєстровано інформацію про те, що цього дня він потрапив до прийомного відділення Кіровоградської обласної лікарні з діагнозом: тілесні ушкодження і вогнепальне поранення (із травматичної зброї) у ліву кінцівку, яке було спричинене в результаті незаконного затримання, яке проводили окремі співробітники управління Служби безпеки України в Кіровоградській області (далі - СБУ в Кіровоградській області) близько 15 год. 40 хв. по вул. В. Пермській поруч із будинком АДРЕСА_1 , під приводом нібито встановлення його місцезнаходження та зобов`язання явки до слідчого відділу управління СБУ в Кіровоградській області. 
05 травня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) були внесені відповідні відомості та розпочато кримінальне провадження № 12018120020004074 за фактом перевищення службових повноважень співробітниками управління СБУ в Кіровоградській області, які полягали у порушені його конституційних прав і законних інтересів, що мало місце 04 травня 2018 року близько 15 год. 40 хв. поруч із будинком АДРЕСА_1 , під час його незаконного затримання, у результаті якого працівниками правоохоронного органу були допущені грубі процесуальні порушення вимог статей 208, 213 КПК України та проігноровано його право на захист. Крім того, без жодних правових підстав до нього були застосовані фізична сила, спеціальні засоби та зброя. 
Позивач зазначав, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, протягом тривалого часу здійснювалося неефективно, не проводилися всі необхідні слідчі дії, передбачені нормами КПК України. Лише 10 серпня 2021 року його було визнано потерпілим, вручено відповідну пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого, а також допитано у якості потерпілого. При цьому, незважаючи на наявність доказової бази у кримінальному провадженні № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року слідчими слідчого відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за процесуального керівництва Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області була винесена необґрунтована постанова про закриття вказаного кримінального провадження, яка на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2022 року у справі № 404/4182/22 була скасована. Крім того, до теперішнього часу досудове розслідування кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, у повному обсязі не проведено, не відповідає вимогам КПК України, що свідчить про неефективність такого розслідування впродовж тривалого часу.
Позивач вважав, що незаконні рішення посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, який є органом державної влади, приймалися за результатом довготривалого та неефективного досудового розслідування, за відсутності належного процесуального керівництва з боку Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області, а тому йому, як потерпілому, завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу він вимушений був звертатися та систематично відвідувати поліцію, суди і органи прокуратури з метою подальшого захисту та поновлення своїх прав, як потерпілого, що призвело також до позбавлення можливості продовжувати своє активне особисте і соціальне життя, що, у свою чергу, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Факт заподіяння йому моральної шкоди підтверджується винесенням незаконного рішення про закриття кримінального провадження, тривалою бездіяльністю посадових осіб, пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків та непроведенні усього комплексу дій, передбачених нормами КПК України, невжиття належних заходів правового реагування щодо збору всієї доказової бази у процесуальний спосіб. Крім того, органом досудового розслідування були втрачені речові докази у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому, кримінальне провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року стосується його незаконного затримання, як працівника правоохоронного органу, якому завдано фізичної та майнової шкоди, а також шкоди діловій і службовій репутації. Отже, шляхом бездіяльності органу досудового розслідування та процесуального керівництва, яка полягає у невиконанні всіх слідчих (розшукових) дій, передбачених нормами КПК України, йому було завдано моральної шкоди, розмір якої повинен бути визначений відповідно до характеру і розміру душевних страждань, з урахуванням вимоги виваженості, розумності та справедливості. Зазначав, що сума, яка достатня для відшкодування завданої йому моральної шкоди, становить 600 тис. грн.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд:
- визнати, що саме через незаконні рішення, неефективне досудове розслідування і протиправну тривалу бездіяльність посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області при розслідуванні кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року йому, як потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, завдано моральної шкоди;
- стягнути на його користь за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку на відшкодування завданої йому незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури моральної шкоди у розмірі 600 тис. грн, а саме: стягнути з ГУНП в Кіровоградській області на його користь моральну шкоду в розмірі 300 тис. грн; стягнути з Кіровоградської обласної прокуратури на його користь моральну шкоду у розмірі 300 тис. грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Подільського районного суду м. Кропивницького від 09 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 60 тис. грн, а також судові витрати у справі за проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 30 291,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із доведеності факту тривалої протиправної бездіяльності органу досудового розслідування та надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження (кримінальне провадження було розпочате 05 травня 2018 року), що не відповідає вимогам закону про розумний строк досудового розслідування. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди підтверджується винесенням незаконних рішень про закриття зазначеного кримінального провадження, в якому він визнаний потерпілим, тривалою бездіяльністю посадових осіб, пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків та непроведенні усього комплексу дій, передбачених нормами КПК України, невжиття належних заходів правового реагування щодо збору всієї доказової бази у процесуальний спосіб, визначений КПК України, втратою органом досудового розслідування речових доказів у кримінальному провадженні. Зважаючи на характер та тривалість завданої шкоди, глибини душевних страждань позивача, час, витрачений на захист своїх прав, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 60 тис. грн компенсації моральної шкоди, що, на думку суду, є достатньою мірою компенсації моральних страждань позивача. 
Суд першої інстанції керувався правовими висновками Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду та прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2026 року апеляційній скарги  ОСОБА_1 , ГУНП в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України залишено без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Кропивницького від 09 жовтня 2025 року - без змін. 
Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також вказав, що, врахувавши вимоги розумності та справедливості, характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач, беручи до уваги інші негативні наслідки, які пов`язані із необхідністю позивачем витрачати час на захист своїх прав, суд першої інстанції правильно визначив розмір суми на відшкодування моральної шкоди у 60 тис. грн.
Постановляючи вищевказане судове рішення, суд апеляційної інстанції послався на відповідні правові висновки Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду, а також прецедентну практику ЄСПЛ. 
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі. 
У касаційній скарзі ГУНП в Кіровоградській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовити. 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, частини другої статті 389 ЦПК України у вищевказаній справі. Витребувано матеріали з суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУНП в Кіровоградській області з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, частини другої статті 389 ЦПК України у вищевказаній справі. 
У квітні 2026 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2026 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ГУНП в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 і касаційною скаргою ГУНПв Кіровоградській області на рішення Подільського районного суду м. Кропивницького від 09 жовтня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2026 рокупризначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Касаційна скарга ОСОБА_1  мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, встановивши факт завдання йому моральної шкоди неефективністю ведення досудового розслідування, що призвело до надмірної тривалості кримінального провадження (7 років), визначили розмір на відшкодування моральної шкоди у сумі 60 тис. грн без належного мотивування такого розміру, що є порушенням права на справедливий суд. Розмір моральної шкоди має бути справедливим, реальним і таким, що забезпечує ефективне відновлення порушеного права, а не формальним або декларативним. Суди попередніх інстанцій, зменшуючи заявлений розмір на відшкодування моральної шкоди, не врахували глибину його фізичних та душевних страждань, тривалість порушення прав, вплив на його соціальні зв`язки і репутацію. Зазначає про різну судову практику з цього питання Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Касаційна скарга ГУНП в Кіровоградській області мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили всіх обставин справи, не врахували, що досудове розслідування кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, повинно було проводитися слідчими Державного бюро розслідувань, яке почало здійснювати свою правоохоронну діяльність 27 листопада 2018 року. Отже, Кропивницький РУП ГУНП в Кіровоградській області не був уповноваженим органом для проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України. Разом з тим, слідчі зазначеного органу вживали всіх заходів для передачі провадження за підслідністю відповідно до норм КПК України. Тому підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди зі сторони ГУНП в Кіровоградській області відсутні. 
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу і відповіді на відзиви
У квітні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив ГУНП в Кіровоградській області на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому по суті підтримано доводи попередньо поданої касаційної скарги ГУНП в Кіровоградській області.
У квітні 2026 року до Верховного Суду надійшла відповідь  ОСОБА_1  на відзив ГУНП в Кіровоградській області, в якій зазначено, що доводи останнього є необґрунтованими, суперечливими та такими, що не спростовують висновки судів попередніх інстанцій щодо встановлення факту завдання йому моральної шкоди. Також зазначено про необхідність правого (юридичного) роз`яснення Верховним Судом застосування окремих положень закону, зокрема, положень КПК України. Разом з тим, Верховний Суд не є органом офіційного тлумачення законодавства та не здійснює консультацій щодо правильності застосування норм права. Висновки щодо застосування норм права формуються судами виключно під час вирішення конкретних справ з урахуванням установлених обставин кожної справи. Інститут роз`яснення судового рішення спрямований виключно на усунення неясності судового акта, а не на роз`яснення змісту законодавства чи надання відповідей на праві питання, які порушує заявник. 
У квітні 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив Кіровоградської обласної прокуратури на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено про необхідність залишення судових рішень судів попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи такої є безпідставними. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області на посаді оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку з 06 вересня 2018 року, у Національній поліції працює з 07 листопада 2015 року (а. с. 12, т.1).
ОСОБА_1 має посвідчення учасника бойових дій, видане у лютому 2015 року (а. с. 11, т. 1). 
05 травня 2018 року до ЄРДР за № 12018120020004074 внесено відомості за заявою ОСОБА_1 , за кваліфікацією частини другої статті 365 КК України, відповідно до яких 04 травня 2018 року близько 21:24 год. на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що 04 травня 2018 року, близько 16:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 під час його затримання працівниками СБУ в Кіровоградській області було перевищено службові повноваження, що супроводжувалося насильством, у результаті чого ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження. Органом досудового розслідування визначено: Кропивницький відділ поліції ГУНП в Кіровоградській області (т. 1, а. с.14).
Постановою слідчого Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Титовою І. В. від 05 травня 2018 року про прийняття кримінального провадження, розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України.
Згідно з довідки Кіровоградської обласної лікарні ОСОБА_1 звертався до приймального відділення Кіровоградської обласної лікарні 04 травня 2018 року з приводу надання медичної допомоги. Діагноз: забій грудної клітини, садна стопи та м`якої частини голови.
Постановою Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області від 12 серпня 2019 року відсторонено слідчого Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Титову І. В. від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року. Призначено в кримінальному провадженні слідчого Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Бурагу Ю. Р.
Постановою слідчого Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області від 12 серпня 2019 року про прийняття кримінального провадження    Бурагою Ю. Р. розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України.
Постановою слідчого слідчого відділу Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Кузьменка Є. І. від 11 січня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Постановою виконувача обов`язки керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Савченком О. В. від 06 серпня 2021 року постанову слідчого слідчого відділу Кропивницького відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження від 11 січня 2020 року скасовано з підстав її незаконності та необґрунтованості, як такої, що винесена передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні. Матеріали кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за частиною другою статті 365 КК України направлено до Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області для подальшого розслідування.
Постановою заступника керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Савченком О. В. від 06 серпня 2021 року у кримінальному провадженні № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, призначено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора (процесуального керівника) у вказаному кримінальному провадженні.
10 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні, вручено відповідну пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого (т. 1, а. с. 16).
Постановою прокурора Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Леусом В. В. від 10 серпня 2021 року визначено підслідність у кримінальному провадженні № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, за слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві. Доручено проведення досудовогорозслідування у кримінальному провадженні за № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, третьому слідчому відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.
Постановою заступника керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Ю. Березовського від 12 серпня 2021 року проведення досудового розслідування по кримінальному провадженні № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, доручено слідчим Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.
Постановою старшого слідчого слідчого відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Балануци О. О. від 26 вересня 2021 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДС за № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 вересня 2022 року постанову старшого слідчого слідчого відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Балануци О. О. від 26 вересня 2021 року про закриття кримінального провадження № 12018120020004074, внесеного до ЄРДР 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, скасовано, для організації виконання Кропивницькою окружною прокуратурою Кіровоградської області направлено слідчому відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області (т. 1, а. с. 21-22).
24 січня 2023 року потерпілим ОСОБА_1 слідчому подане клопотання, зареєстроване 30 січня 2023 року, щодо проведення всіх належних та допустимих слідчих дій під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року, в якому просив провести комплекс слідчих дій, у тому числі, судових експертиз, спрямованих на повне, швидке та неупереджене досудове розслідування, що відповідатиме вимогам КПК України і у подальшому вплине на більш якісний хід та ефективність досудового розслідування; у межах кримінального провадження від 05 травня 2018 року № 12018120020004074 призначити та провести за його участі, як потерпілого, судово-психологічну експертизу з метою встановлення моральної шкоди, завданої незаконними діями окремих співробітників управління СБУ в Кіровоградській області, пов`язаних із пошкодженням його особистого майна, а саме мобільного телефону марки «Lenovo» та лівого кросівка марки «Міltac», внаслідок влучення у нього зі спеціального пристрою для відстрілу гумових куль «Форт-12 РМ», а також наданні неправдивої інформації до засобів масової інформації, зокрема, до інтернет видань, які опублікували його персональні дані та публічно звинуватили у тих злочинах, які він особисто не скоював, тим самим було завдано реальної шкоди його діловій та службовій репутації; в межах кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року призначити та провести за його участі, як потерпілого, судово-психологічну експертизу з метою встановлення моральної шкоди, завданої незаконними діями окремих співробітників управління СБУ в Кіровоградській області, пов`язаних з його незаконним затриманням, спричиненням тілесних ушкоджень та подальшим незаконним кримінальним переслідуванням, у результаті якого систематично і грубо порушувалися норми діючого законодавства України, проведення якої просив доручити експертам Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.
Постановою слідчого відділу розслідувань злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Дякової В. В. від 17 лютого 2023 року у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_1 , яке надійшло 30 січня 2023 року, відмовлено з тих підстав, що згідно з частиною другою статті 219 КПК України строк досудового розслідування щодо тяжких злочинів становить вісімнадцять місяців, а тому по вищевказаному кримінальному провадженню на даний час строк досудового розслідування закінчений, на підставі чого та відповідно до частини третьої статті 223 КПК України слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися; будь-які слідчі (розшукові дії), проведенні з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими згідно з частиною восьмою статті 223 КПК України (т. 1, а. с. 25).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2024 року у цій справі призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (т. 2, а. с. 72-76).
Відповідно до висновку експерта від 29 квітня 2025 року № 3287-24, складеним судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України А. Шмукіним, за результатами проведення судової психологічної експертизи, довготривале досудове розслідування кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, призвело до стійких, тривалих змін у системі цінностей, ієрархії мотиваційної сфери, в основних складових структури особистості (індивідуально-психологічних особливостей, емоційної сфери, системи значимих відносин), зумовило порушення в основних сферах життєдіяльності ОСОБА_1 , що протягом тривалого часу унеможливлює його повноцінне соціальне функціонування як особистості. Констатуються суттєвий психотравмувальний вплив ситуації, значний ступінь ураження особистості ОСОБА_1 . У результаті незаконних рішень, неефективного розслідування та тривалої бездіяльності посадових осіб Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області при розслідуванні кримінального провадження № 12018120020004074 від 05 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода) (т. 2, а. с. 138-155).

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ОСОБА_1 , касаційна скарга ГУНП в Кіровоградській області задоволенню не підлягають.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій відповідають. 
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 32, 60, 61, 66, 69, 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зроблений висновок, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. Занаявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. 
Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (далі - Конвенція) Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
За змістом зазначеної статті поряд із негативним обов`язком, на порушення Україною якого позивач не скаржився, держава має позитивні обов`язки гарантувати ефективне використання визначених Конвенцією прав кожному, хто перебуває під її юрисдикцією. Порушення кожного з цих обов`язків є самостійною підставою відповідальності держави.
Розумність тривалості провадження повинна визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема, складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (див. mutatis mutandis $ 67 рішення ЄСПЛ від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції» (Pelissier and Sassi v France); $ 35 рішення ЄСПЛ від 27 червня 1997 року у справі «Філіс проти Греції» (№ 2, Philis v. Greece), заява № 19773/92). Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.
Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенціїпозивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Тлумачення положень статей 23, 1174 ЦК України свідчить про те, що моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності, виваженості і справедливості. 
З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій правильно виходили із доведеності факту тривалої протиправної бездіяльності органу досудового розслідування та надмірної тривалості досудового розслідування кримінального провадження (кримінальне провадження було розпочате 05 травня 2018 року), що не відповідає вимогам закону про розумний строк досудового розслідування. Зазначене підтверджується винесенням незаконних рішень про закриття зазначеного кримінального провадження, в якому позивач визнаний потерпілим, тривалою бездіяльністю посадових осіб, пов`язаних з невиконанням своїх обов`язків та непроведенні усього комплексу дій, передбачених нормами КПК України, невжиття належних заходів правового реагування щодо збору всієї доказової бази у процесуальний спосіб, визначений КПК України, втратою органом досудового розслідування речових доказів у кримінальному провадженні.
Отже, доведеним є факт заподіяння позивачу моральної шкоди діями службових осіб органу досудового розслідування - ГУНП в Кіровоградській області, які полягали у надмірній тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, неодноразових прийняттях рішень про закриття кримінального провадження, тривалою бездіяльністю службових осіб, пов`язаною з невиконанням своїх обов`язків, не проведенні комплексу дій, передбачених нормами КПК України.
Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги ГУНП в Кіровоградській області у відповідній частині. 
Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій визначили розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, у розмірі 60 тис. грн. 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 також є безпідставними. 
Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Тобто можливість відшкодування компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).
Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21) та інші).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги частково, навели достатні мотиви визначення розміру шкоди у сумі 60 тис. грн. Сума відшкодування моральної шкоди судами аргументована з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 по суті зводяться до переоцінки доказів та збільшення розміру моральної шкоди. Верховний Суд у силу імперативних вимог статті 400 ЦПК України не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Порушень норм процесуального права при дослідженні та оцінці доказів судами не допущено. 
Судами попередніх інстанцій всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку 
як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави 
їх врахування чи відхилення є мотивованими (частина третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат
У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки Верховний Суд залишає касаційні скарги без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги  ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Подільського районного суду м. Кропивницького від 09 жовтня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. Ю. Гулейков
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець
Ю. В. Черняк