МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2026 р.  	№ 400/3913/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,  вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України (з урахуванням заяви про виправлення помилки в позовній заяві) про визнання протиправними дії щодо припинення з 01.01.2026 року нарахування та виплати пільги по сплаті житлово-комунальних послуг, яка передбачена пунктом 6 частини першої статті 6 Закону України від 24.03.1998 № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; зобов`язання відновити нарахування та виплату (пожиттєво) пільги по сплаті житлово-комунальних послуг, яка передбачена пункту 6 частини першої статті 6 Закону України від 24.03.1998 № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" починаючи з 01.01.2026 року.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач є пенсіонером та ветераном органів внутрішніх справ. Відповідно до п.6 ст.6 Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист” позивач має право на 50-відсоткову знижку плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги). На заяву позивача щодо виплати пільги на оплату житлово-комунальних послуг відповідач листом від 01.04.2026 повідомив про відсутність підстав для поновлення пільг.
Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки середньомісячний дохід сім`ї позивача в розрахунку на одну особу перевищив величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.
Позивач надав відповідь на відзив, просив позов задовольнити. Зазначив, що дія Порядку № 389 не поширюється на осіб, які мають право на пільги відповідно до Закону № 2011-ХІІ, № 203/98-ВР.
Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідив докази, суд дійшов висновку:
Позивач є ветераном органів внутрішніх справ та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області як пенсіонер.
18.03.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив поновити виплату (пожиттєво) з 01.01.2026щомісячних сум соціальних пільг (у грошовій формі) на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до вимог п. 6 ст. 6 Закону України від 24.03.1998 № 203/98-ВР «Про статус ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Листом від 01.04.2026 відповідач повідомив, що за матеріалами електронної справи позивачу було призначено пільги па оплату житлово-комунальних послуг, як ветерану органів внутрішніх справ, на 2-х осіб у розмірі, а саме.
- з 01.01.2025 по 31.03.2025 - в загальному розмірі 1261,43 гри, (щомісячно);
- з 01.04.2025 по 30.04.2025 -967,61 грн.
Виплату пільги призупинено 30.04.2025 по причині “середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на соціальну податкову пільгу”.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за період 01.10.2024-31.03.2025 становить 11 652,97 грн, що перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, на 2025 рік 4240,00 грн.
Запропоновано звернутися за житловою субсидією, а у разі зменшення доходу сім`ї звернутися до органів Пенсійного фонду України для визначення права на отримання пільг з місяця звернення.
Відповідно до п. 6 ст. 6 Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист” Ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги: 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, або 50-відсоткова знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.
Ч. 5 ст. 7 Закону України Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист” встановлено, що пільги, передбачені пунктами 6 та 11 статті 6 цього Закону, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередніх шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
П. 5 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет на 2026 рік” установлено, що у 2026 році застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України: пункт 6 частини першої статті 6, стаття 7 в частині пільг, передбачених пунктом 6 частини першої статті 6, Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Відповідно до п.6 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет на 2026 рік” установлено, що у 2026 році за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, надаються пільги, передбачені: пунктом 6 частини першої статті 6, статтею 7 в частині пільг, передбачених пунктом 6 частини першої статті 6, Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Ст.7 Закону України “Про Державний бюджет на 2026 рік” встановити з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць працездатних осіб - 3328 гривень.
Відповідно до п. 169.4.1. Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.
Таким чином, на 2026 рік величина доходу, який дає право податкову соціальна пільгу складає 4660,00 гривень (3328,00 грн х 1,4 = 4659,20 грн = 4660,00 грн).
Позивач не заперечує, що середньомісячний сукупний дохід його сім`ї в розрахунку на одну особу перевищує 4660,00 грн.
За таких обставин, з врахуванням того, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача в розрахунку на одну особу перевищує 4660,00 гривень, відповідач правомірно відмовив у поновленні виплати пільг на оплату житлово-комунальних послуг.
Суд звертає увагу, що виплата пільг на оплату житлово-комунальних послуг врегульовано з 01.01.2026, зокрема, п. 5, 6 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет на 2026 рік”.
Закон України “Про Державний бюджет на 2026 рік” в цій частині неконституційним не визнавався, а за таких обставин у відповідача не було підстав для не застосування цих норм.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2025 у адміністративній справі №440/14216/23 вказала, що правовідносини щодо соціального захисту громадян регулюються ст.46 Конституції України, яка не передбачена в ч.2 ст.64 Конституції України, з чого можливо зробити висновок, відповідно право соціального захисту, гарантоване ст.46 Конституції України, може бути обмежено в умовах воєнного або надзвичайного стану. Приписами статті 46 Конституції України встановлено, що такі складові конституційного права громадян на соціальний захист, як забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності (1); втрати годувальника (2); безробіття з незалежних від них обставин (3); старості (4), не можуть бути скасовані законом; водночас інші складові елементи права на соціальний захист, не конкретизовані в частині першій ст.46 Основного Закону України або в інших його статтях, визначає Верховна Рада України шляхом ухвалення законів.
Отже, Велика Палата Верховного Суду, робить висновок, що соціальні гарантії, які не є основним грошовим забезпеченням, а є додатковими соціальними пільгами (виплатами), не належать до складових конституційного права громадян на соціальний захист, визначених у ст.46 Конституції України, та відповідно Верховна Рада України як єдиний законодавчий орган влади в Україні, з огляду на існуючі фінансово-економічні можливості, шляхом ухвалення законів може змінити умови та порядок виплати такої соціальної пільги за умови дотримання конституційних норм та принципів.
Суд враховує зазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду та вважає, що Верховна Рада в умовах воєнного стану, мала право на встановлення обмежень щодо соціальних гарантій, передбачених п. 6 ст. 6 Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист”, оскільки вони не є основним грошовим забезпеченням та не належить до складових конституційних прав, визначених ст. 46 Конституції України.
Для застосування положень ч. 4 ст. 7 КАС України та не застосування положень Закону України “Про Державний бюджет на 2026 рік”, суд підстав не вбачає.
Посилання позивача на те, що дія Порядку № 389 не поширюється на осіб, які мають право на пільги відповідно, зокрема, до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» щодо умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою, судом до уваги не приймається.
Оскільки умова виплати особам, які мають статус ветеранів органів внутрішніх справ, пільги є - якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередніх шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, що визначено спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини - Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» саме для цієї категорії осіб, а не постановою № 389, як помилково стверджує позивач.
За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати по справі відсутні. 
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду – 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження – 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко