РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2026
Справа № 522/472/26-Е
Провадження № 2/522/4794/26
Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - суддя Ярема Х.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу 
за позовом ОСОБА_1 
до 1) Державної податкової служби України, 2) Державної казначейської служби України 
про відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:
1.14.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 1) Державної податкової служби України, 2) Державної казначейської служби України. 
2.Позивач просить суд: 
-стягнути з держави Україна за рахунок бюджетних коштів 100 000 грн. моральної шкоди.
3.25.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
4.13.03.2026 відповідач Державна податкова служба України подав відзив.
5.13.03.2026 відповідач Державна казначейська служба України подав відзив.
6.17.03.2026 позивач подав відповідь на відзив Державної податкової служби України. 18.03.2026 подав відповідь на відзив Державної казначейської служби України.
7.23.03.2026 відповідач Державна податкова служба України подав заперечення на відповідь на відзив.
8.07.04.2026 позивач подав додаткові пояснення.
9.09.04.2026 відповідач Державна податкова служба України подав заперечення щодо додаткових пояснень.
10. ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 09.06.2023 ГУДПС в Одеській області винесело вимогу про сплату боргу (недоїмки), що була звернута до примусового виконання, і це потягло за собою арешт банківських рахунків позивача, вчинення інших виконавчих дій (отримання банківської таємниці). 17.12.2024 постановою апеляційного адміністративного суду ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 09.06.2023 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 36 079,10 грн., зобов`язано ГУДПС в Одеській області здійснити дії по відображенню/коригуванню даних у інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення (скасування) нарахованої заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 у розмірі 12 468,72 грн. Незважаючи на скасування податкової вимоги, виконавче провадження з виконання цієї вимоги було закінчено лише 03.02.2025, а саме рішення суду фактично не виконано взагалі. Позивач зазначає, що незаконні рішення та дії ДПС України (прийняття неправомірної вимоги та ініціювання примусового стягнення неіснуючої податкової недоїмки) призвели до серйозних та тривалих немайнових втрат, що проявилися у душевних стражданнях, погіршенні якості життя, порушенні нормальних соціальних зв`язків і плеканні у позивача відчуття незахищеності та несправедливості. Моральні страждання він оцінює у 100 000 грн. 
11.Відповідач Державна податкова служба України проти позову заперечує. Податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) видана на підставі даних, які ОСОБА_1 особисто надав до ГУДПС України в Одеській області. Що стосується виконавчого провадження з виконання вимоги про сплату боргу, то воно було зупинено 17.10.2023 у зв`язку з оскарженням цієї вимоги у суді, а тому жодних виконавчих дій в період розгляду справи не проводилося. 17.12.2024 на виконання рішення апеляційного адміністративного суду вимогу про сплату боргу (недоїмки) було відкликано, а тому ДПС України не має відношення до проведення виконавчих дій до липня 2025 року. Також не обгрунтованою є і сума моральної шкоди, на підтвердження спричинення якої позивач не надав жодних доказів.
12.Відповідач Державна казначейська служба України проти позову заперечує. Державна казначейська служба України є неналежним відповідачем, а позивач не обгрунтував суму моральної шкоди. 
Судом встановлено такі обставини справи.
13. ОСОБА_1 в період 2020-2022 років здійснював індивідуальну адвокатську діяльність, яку з 01.09.2023 зупинив на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.
14.09.06.2023 ГУДПС в Одеській області винесло ОСОБА_1 вимогу за №Ф-76589-13-У про сплату боргу (недоїмки) 36 079,10 грн.
15.14.09.2023 постановою державного виконавця Приморського ВДВС відкрито ВП№ 72771956 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.06.2023 за № Ф-76589-13-У відносно боржника ОСОБА_1 на суму 36 079,10 грн.
16.14.09.2023 у ВП № 72771956 винесено постанову про арешт коштів боржника.
17.В межах виконавчого провадження державний виконавець звернувся до податкових та фінансових установ з вимогою про отримання інформації, що містить банківську таємницю щодо боржника ОСОБА_1 .
18.22.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) (справа № 420/25668/23).
19.Ухвалою від 17.10.2023 суд зупинив стягнення у виконавчому провадженні ВП № 72771956 до набрання законної сили рішенням суду.
20.23.10.2023 боржник подав ухвалу до ВДВС.
21.26.10.2023 державний виконавець зупинив виконавчі діі у ВП №72771956.
22.02.01.2024 рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/25668/23 позов ОСОБА_1 було задоволено частково: зобов`язано ГУДПС в Одеській області здійснити дії по відображенню/коригуванню даних у інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення (скасування) нарахованої заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску за період 01.01.2020 по 31.12.2020 у розмірі 12 468,72 грн. 
23.17.12.2024 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/25668/23 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.01.2024 було скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено повністю: скасовано вимогу № Ф-76589-13-У від 09.06.2023 про сплату боргу (недоїмки) на суму 36 079,10 грн., зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області здійснити дії по відображенню/коригуванню даних у інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення (скасування) нарахованої заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 у розмірі 12 468,72 грн.
24.27.12.2024 ОСОБА_1 подав до ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження та скасування арештів, повторно подав 27.01.2025 в електронній формі.
25.10.07.2025 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП № 78581990 з виконання виконавчого листа № 420/25668/23, виданого 23.01.2025 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУДПС в Одеській області здійснити дії по відображенню/коригуванню даних у інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення (скасування) нарахованої заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 у розмірі 12 468,72 грн.
26.03.02.2025 закінчено ВП № 72771956 у зв`язку з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024, закінчено виконавче провадження з примусового виконання вимоги 09.06.2023, припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання.
27.Згідно з даними з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, станом на 07.04.2026 виконавче провадження № 78581990 з виконання виконавчого листа № 420/25668/23, виданого 23.01.2025 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУДПС в Одеській області вчинити дії не закінчено. 
Висновки суду. 
28.Предметом спору є заподіяння особі протиправними діями податкового органу моральної шкоди, що виразилось в прийнятті протиправної податкової вимоги про стягнення боргу, під час примусового виконання якої було арештоване майно позивача та невиконанні рішення суду про зобов`язання вчинити певні дії.
29.Відповідачі заперечують через недоведення заявником факту спричинення йому відповідачами моральної шкоди.
30.За загальним правилом факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди й умовою цивільно-правової відповідальності. У зв`язку з цим, з`ясуванню підлягають обставини щодо шкоди, протиправної поведінки та причинного зв`язку між ними, вини особи. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Проте відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.
31.Відповідно до приписів статей 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
32.На відміну від загальних норм статей 1166, 1167 ЦК України, що вимагають встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.
33.За таких обставин необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.
34.Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.
35.У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
36.Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
37.Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
38.У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.019 у справі №916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акту; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу.
39.Позивач з огляду на доводи позову ототожнює моральну шкоду винесенням податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки), що згодом була скасована судом, а також те, що його кошти, як боржника, були арештовані, що позбавило його можливості користуватися цими коштами, щодо нього проводилися інші виконавчі дії, які були припинені лише 03.02.2025. Крім того, державна податкова служба ухиляється від примусового виконання рішення суду у справі № 420/25668/23 в межах виконавчого провадження № 78581990. 
40.Вважає, що саме прийняття неправомірної вимоги про стягнення боргу має наслідком вчинення виконавчих дій, які спричинили позивачеві моральні страждання. 
41.Відповідачі не вбачають в своїх діях заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 та наявності причинно-наслідкового зв`язку між прийняттям вказаної вимоги та моральними стражданнями позивача.
42.Оцінюючи доводи обох сторін щодо наявності чи відсутності причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою, суд виходив з такого.
43.Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.
44.Суд погоджується, що в принципі звернення особи до суду з метою оскарження дій та рішень податкового органу, є неприємною ситуацією в його житті, викликає в особи певні негативні, а не позитивні емоції, займає певний час.
45.Кожна особа перебуває в певному правовому зв`язку з державою. І нерідко в цьому зв`язку саме дії органу державної влади бувають неправомірними відносно особи.
46.Проте, як зазначалось вище, факт неправомірності дій чи рішень органу державної влади не є прямою і безумовною підставою відшкодування особі шкоди. Тобто, шкода має бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.
47.Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2023 ГУДПС в Одеській області винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму 36 079,10 грн.
48.14.09.2023 постановою державного виконавця Приморського ВДВС відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт коштів боржника. Державний виконавець звернувся до податкових та фінансових установ з вимогою надати інформацію, яка містить банківську таємницю щодо боржника ОСОБА_1 .
49.Дії, вчинені державним виконавцем, не визнавалися протиправними. 
50.17.10.2023 суд зупинив стягнення у виконавчому провадженні ВП №72771956 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 420/25668/23.
51.23.10.2023 ухвалу про зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 72771956 подано до ВДВС та 26.10.2023 постановою зупинено виконавчі дії у ВП № 72771956.
52.02.01.2024 рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/25668/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
53.17.12.2024 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/25668/23 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.01.2024 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 задоволено.
54.27.12.2024 ОСОБА_1 подав до ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження та скасування арештів, повторно подав 27.01.2025 в електронній формі.
55.03.02.2025 постановою закінчено ВП№ 72771956, припинено чинність арештів майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання.
56.Отже, фактично примусове виконання податкової вимоги тривало з 14.09.2023 по 26.10.2023 (трохи більше одного місяця), а не два роки, як зазначає позивач.
57.Щодо неможливості користуватися грошовими коштами, на які державним виконавцем було накладено арешт, то позивач не надав суду жодних доказів, що на відповідному банківському рахунку були заблоковані відповідні кошти.
58.Посилання позивача на моральні страждання через проведення виконавцем інших виконавчих дій є беззмістовними, оскільки суду не надано доказів на підтвердження таких дій, а сама по собі вимога державного виконавця щодо отримання інформації, яка містить банківську таємницю про боржника, вчинена державним виконавцем в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не визнана протиправною. 
59.Далі суд бере до уваги, що якщо в судовому порядку вимога про стягнення боргу державної податкової служби була визнана протиправною, це автоматично не означає та й не може означати, що особа зазнала моральної шкоди. Звісно держава в особі її органів (посадових осіб) може допускати помилки, які потім особа в судовому порядку визнає неправомірними. Але, якщо цим особі було завдано шкоду, то вона має бути очевидною, а не просто словесні посилання про те, що ця особа зазнала порушення нормального ритму життя та заподіяння душевних страждань, оскільки протягом тривалого періоду позивач перебував у стані постійного нервового напруження, тривоги, що вплинуло на загальне самопочуття, знизило його якість життя. Часові та емоційні витрати на захист своїх прав, оскільки йому довелося готувати та подати позови до суду, здійснювати листування, витратити значну кількість часу, зусиль та емоційного ресурсу на доведення факту порушення її прав та інтересів.
60.Відтак суд не погоджується з аргументами позивача, що саме такі дії становлять причинний зв`язок між встановленими протиправними діями та призвели до шкоди про яку стверджує позивач.
61.Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: 1) неправомірні дії цього органу, 2) наявність шкоди та 3) причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою (постанова Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17). Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач (постанова Верховного Суду від 25.10.2021 у справі №686/27099/20).
62.Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
63.Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).
64.Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані, зокрема, Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
65.У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Отже, лише негативні емоції та незручності, що не досягли рівня страждання або приниження, не свідчать заподіяння моральної шкоди та, відповідно, не дають підстав для відшкодування.
66.Однак, сам лише факт ухвалення судового рішення, яким констатовано протиправну бездіяльність відповідача, не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди, не звільняє його від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 29.01.2024 у справі № 279/1409/23).
67.Отже, сам по собі факт визнання протиправною постанови про сплату боргу Державної податкової служби України, не є безумовною підставою для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, а позивач повинен довести причинно-наслідковий зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками і розмір шкоди. 
68.Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між постановою про сплату боргу Державної податкової служби України, її примусовим виконанням і шкодою, то підстави для стягнення моральної шкоди в цьому випадку відсутні.
69.Щодо невиконання Державною податковою службою України рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 420/25668/23 в частині зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області здійснити дії по відображенню/коригуванню даних у інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення (скасування) нарахованої заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 у розмірі 12 468,72 грн. (виконавче провадження № 78581990), то згідно з ст. 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
70.Оскільки питання належного виконання рішення суду в адміністративній справі врегульовано спеціальними нормами КАС України, звернення ОСОБА_1 до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, спричиненої неналежним виконанням рішення суду в адміністративній справі є неналежним способом захисту, а тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. 
Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя  Ярема Х.С.