ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/5782/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги:
визнати протиправним рішення №164050005508 від 27.02.2026 року Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди навчання в Білорусі з 01.09.1983 по 27.02.1986, згідно диплому НОМЕР_1 , періоди роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 01.04.1986 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 20.02.2026 року. 
Під час розгляду справи суд
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Черкаській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.02.2026 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України зі заявою про призначення пенсії за віком, додавши до неї необхідні документи.
Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, яким прийнято рішення від 27.02.2026 №164050005508 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Як вбачається зі змісту вказаного рішення, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі у 1990-1993 роках згідно з довідкою від 30.01.2025 №01-12/18, оскільки у ній по батькові позивача зазначено скорочено.
Крім того, відповідачем не зараховано період навчання в Білорусі з 01.09.1983 по 27.02.1986 згідно з дипломом, а також періоди роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990 згідно із записами трудової книжки, оскільки позивачем не надано документів, виданих органами іншої держави, які підтверджують факт неотримання пенсійних виплат за ці періоди.
Позивач не погоджується з такими підставами відмови, вважає їх надмірно формальними та такими, що порушують її право на пенсійне забезпечення, оскільки надані нею документи у сукупності підтверджують факт трудової діяльності та наявність необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком.
18 травня 2026 року до суду надійшов відзив. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначав, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За підрахунками органу Пенсійного фонду страховий стаж позивача становив 32 роки 6 місяців 10 днів при необхідних 33 роках страхового стажу. 
Відповідач зазначав, що до страхового стажу позивача не було зараховано період роботи в колгоспі у 1990-1993 роках, оскільки в архівній довідці №01-12/18 від 30.01.2025 по батькові позивача зазначено скорочено, а також період навчання з 01.09.1983 по 27.02.1986 та періоди роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 і з 13.04.1987 по 23.03.1990, оскільки позивачем не надано документів, виданих компетентними органами Республіки Білорусь, які підтверджують факт неотримання пенсійних виплат за вказані періоди. 
Крім того, відповідач посилався на положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та зазначав, що після виходу України з цієї Угоди для врахування стажу, набутого на території інших держав, особа повинна надати підтвердження про неодержання пенсії від компетентних органів відповідної держави. З огляду на відсутність таких документів відповідач вважав, що підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу та призначення позивачу пенсії за віком немає. 
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.02.2026 звернулася через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України зі заявою про призначення пенсії за віком. Заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області. За результатами розгляду заяви рішенням від 27.02.2026 №164050005508 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. 
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про призначення пенсії позивачем було подано паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, трудову книжку серії НОМЕР_3 , диплом НОМЕР_1 від 27.02.1986, архівну довідку Комунальної установи «Трудовий архів Диканської селищної ради» від 30.01.2025 №01-12/18 та архівні довідки Полтавської районної військової адміністрації від 31.01.2025 №07-01-Д/37 і №07-01-Д/36. 
Згідно з дипломом НОМЕР_1 позивач навчалася у Білорусі в період з 01.09.1983 по 27.02.1986. Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач працювала у період з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990. Також архівними довідками підтверджується її робота у колгоспі імені Калініна Диканського району Полтавської області у 1990– 1993 роках. 
Архівною довідкою Комунальної установи «Трудовий архів Диканської селищної ради» від 30.01.2025 №01-12/18 підтверджено наявність у відомостях нарахування заробітної плати членів колгоспу ім. Калініна відомостей щодо позивача та зазначено кількість відпрацьованих нею мінімумів вихододнів у 1990– 1993 роках. 
Архівною довідкою Полтавської районної військової адміністрації від 31.01.2025 №07-01-Д/37 підтверджено реорганізацію колгоспу ім. Калініна у колективне сільськогосподарське підприємство ім. Калініна, а архівною довідкою від 31.01.2025 №07-01-Д/36 підтверджено встановлений у відповідні роки мінімум вихододнів та їх виконання позивачем. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508 у призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу не було зараховано період роботи в колгоспі у 1990– 1993 роках, а також період навчання у Білорусі з 01.09.1983 по 27.02.1986 та періоди роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 і з 13.04.1987 по 23.03.1990. 
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом. 

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно частини першої статті 26 Закон №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пункті 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Частиною четвертою статті 1 Закону № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).
Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Згідно з приписами статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Частиною 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. 

Висновки щодо правозастосування
У даній справі оскаржується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV право на отримання пенсії мають громадяни України, які досягли встановленого законом пенсійного віку та мають необхідний страховий стаж.
Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508 вбачається, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, зокрема у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 27.02.1986, періодів роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990, а також періодів роботи у колгоспі ім. Калініна у 1990-1993 роках. 
Однією з підстав такого рішення визначено відсутність документального підтвердження того, що позивач не отримує пенсійних виплат на території іншої держави.
З цього приводу суд вказує на таке.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-IV, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, застосовуються правила міжнародного договору.
Частиною четвертою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII передбачено, що у випадках, коли міжнародними договорами України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила міжнародного договору.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання чинності Угодою.
Також частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994 встановлено, що трудовий стаж, у тому числі стаж за спеціальністю, взаємно визнається сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що період навчання позивача з 01.09.1983 по 27.02.1986 підтверджується дипломом серії НОМЕР_4 , а періоди роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990 підтверджуються записами трудової книжки серії НОМЕР_3 .
Суд зазначає, що наведені періоди мали місце до розпаду СРСР та до набрання чинності вищевказаними міжнародними угодами, а тому підлягають врахуванню при визначенні права позивача на пенсійне забезпечення.
При цьому чинне законодавство не ставить можливість зарахування до страхового стажу періодів навчання та роботи, набутих на території колишніх республік СРСР, у залежність від подання особою документів про неотримання пенсійних виплат в іншій державі. Неподання такого документа саме по собі не може бути достатньою підставою для неврахування підтверджених належними доказами періодів навчання та роботи.
Крім того, позивачем подано заяву про те, що вона не отримує пенсійних виплат в іншій державі, а відсутність можливості отримання додаткового підтвердження від компетентних органів іноземної держави не може покладатися на особу та призводити до обмеження її конституційного права на пенсійне забезпечення.
Отже, суд доходить висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1983 по 27.02.1986 та періоди роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 і з 13.04.1987 по 23.03.1990, а також неправомірно поставив реалізацію права позивача на пенсію у залежність від подання документа про неотримання пенсійних виплат на території іншої держави.
Щодо незарахування періоду роботи в колгоспі у 1990-1993 роках, згідно довідки №01-12/18 від 30.01.2025, оскільки по-батькові зазначено скорочено суд зазначає наступне. 
Суд звертає увагу відповідача, що архівна довідка Комунальної установи «Трудовий архів Диканської селищної ради» від 30.01.2025 №01-12/18 видана щодо ОСОБА_2 та містить відомості про роботу в колгоспі ім. Калініна Диканського району Полтавської області у 1990-1993 роках.
У вказаній архівній довідці особу зазначено як « ОСОБА_3 », тобто по батькові позивача вказано скорочено. Водночас таке скорочення по батькові саме по собі не свідчить про те, що довідка стосується іншої особи, оскільки зі змісту довідки у сукупності з іншими наданими документами можливо ідентифікувати особу позивача.
Крім того, матеріали справи містять документи, які підтверджують зміну прізвища позивача та пов`язують прізвище « ОСОБА_4 » із ОСОБА_1 . Отже, зазначення у довідці скороченого по батькові « ОСОБА_5 » замість повного « ОСОБА_6 » є формальною особливістю оформлення архівного документа та не спростовує факту належності цієї довідки позивачу.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що архівна довідка від 30.01.2025 №01-12/18 стосується саме ОСОБА_1 , а скорочення по батькові у ній не може бути самостійною підставою для незарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Таким чином, станом на дату звернення до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача складав більше ніж необхідні 33 роки. 
Права позивача порушені саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
За таких обставин суд, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Відповідно до пункту 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508 щодо відмови у призначенні пенсії за віком з підстав недостатності страхового стажу, з огляду на безпідставне незарахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1983 по 27.02.1986, періодів роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990, а також періодів роботи у колгоспі ім. Калініна у 1990-1993 роках, враховуючи, що оскаржуване рішення не містить інших підстав для відмови у призначенні пенсії, а встановлений судом страховий стаж є достатнім для призначення пенсії за віком, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком. 
За змістом частини першої статті 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку. Пенсії за віком призначаються з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.
У спірному випадку ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 06.02.2026 та звернулася зі заявою про призначення пенсії 20.02.2026, тобто в межах тримісячного строку, встановленого законом.
За таких обставин пенсія за віком позивачу підлягає призначенню з 06.02.2026.
Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом та забезпечувати реальне відновлення порушеного права особи, беручи до уваги приписи статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, доводи сторін, докази, наявні у матеріалах справи, а також аналіз норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.02.2026 із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 27.02.1986, періодів роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990, а також періоду роботи у колгоспі ім. Калініна у 1990-1993 роках.
Таким чином позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Позивач при поданні позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн. З огляду на ухвалення рішення про задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, ЄДРПОУ 21366538) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2026 №164050005508 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.02.2026 зі зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 27.02.1986, періодів роботи з 01.04.1986 по 03.04.1987 та з 13.04.1987 по 23.03.1990, а також періодів роботи у колгоспі ім. Калініна у 1990-1993 роках.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя	 	І.С. Шевяков