Провадження № 2/748/342/26	

Єдиний унікальний № 748/3645/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-судді  Кухти В.О.,
секретаря  Костюк С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, –
В С Т А Н О В И В :
03.11.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»:
1) заборгованість за Договором № 0634349343 від 04.11.2019 р. у розмірі 56 724,38 грн.;
2) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
Обґрунтовано позов тим, що 04.11.2019 р. між відповідачем та ТОВ «ІНФІНАНС», правонаступником якого є ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», укладено кредитний договір № 0634349343. Відповідно до умов Договору позики, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Пропозиція та акцепт оферти на отримання 1 траншу в розмірі 4250,00 грн. згідно заяви-анкети №2628774003 від 12.12.2019 року в рамках договору про надання позики № 0634349343 від 04.11.2019 року підписано позичальником 12.12.2019 року, електронним цифровим підписом, який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. 14.07.2021 року було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0634349343. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0634349343. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка ним у добровільному порядку не погашена.
Ухвалою судді від 07.11.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав. Крім того, позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 04.11.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 , шляхом підписання (акцептування) оферти, було укладено договір надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №0634349343, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МоnеуВООМ». (а.с. 7-9).
Підписання відповідачем пропозиції (оферти) на отримання кредиту згідно заявки-анкети від 12.12.2019 року в межах договору №0634349343 здійснювалося шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) – 9f8j6v, який було надіслано за допомогою смс-повідомлення на телефонний номер НОМЕР_1 , зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. (а.с. 10).
Згідно з п. 1 кредитного договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), з максимальним розміром кредитної лінії – 20 000,00 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні другого та наступних траншів. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору.
У відповідності з п. 1.6. вказаного договору розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до договору при наданні другого та наступних траншів кредиту. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості та становить 1,75%.
Згідно з п. 1.10. договору строк останнього транш не може перевищувати строку, зазначеного в п. 1.2, максимальна вартість кредиту за діючим лімітом 343 грн., максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%
Відповідно до Акцепту оферти від 12.12.2019 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0634349343 від 04.11.2019 року та отримання кредиту згідно та Заявки-анкети №2628774003 від 12.12.2019 року, визначені основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту 4250 грн; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 0,875% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка 319,375%; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 1 116 грн; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 319,375%. (а.с. 12).
Крім підписаних відповідачем Заявки-Анкети та договору надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №0634349343 від 04.11.2019 року, позивачем додано до позову роздруківку Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM». (а.с. 13-22).
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору у розмірі 4250 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №3677_25908142728 від 08.09.2025 року про здійснення переказу кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 . Однак позичальник свої зобов`язання з договором не виконав та не повернув, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за вказаним договором.
Заборгованість за цим договором не погашена та станом на день відступлення права вимоги становила 46 311,89 грн., що складається з 4 250 грн. тіло кредиту, 42 061,89 грн. відсотки.
14.07.2021 р. було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0634349343. (а.с. 33-41).
Акт приймання-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу №14-07/21 в паперовому та електронному вигляді підписаний 14.07.2021 р. (а.с. 43, 44).
Згідно платіжного доручення №М1 від 14.07.2021 р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило на користь ТОВ «ІНФІНАНС» 1 561 454,09 грн. згідно Договору відступлення прав вимоги №14-07/21 від 14.07.2021 (а.с. 42).
З Реєстру Боржників до Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року убачається, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №0634349343 в сумі 46 311,89 грн., що складається з 4 250 грн. тіло кредиту, 42 061,89 грн. відсотки. (а.с. 48).
Згідно розрахунку заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 за кредитним договором №0634349343 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», станом на 10.01.2023 р. загальна сума заборгованості становить 81 863,14 грн., яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту 4 250,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 42 061,89 грн. 00 коп., нараховані відсотки згідно кредитного договору 35 551,25 грн. (а.с. 31).
Надалі 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а останнє набуло право грошової вимог до боржників за договорами позики, у тому числі до ОСОБА_1 за договором №0634349343 (а.с.49-59).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01. 2023 року, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0634349343 від 04.11.2019 року в розмірі 81 863,14 грн., яка складається з: 4 250,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 77 613,14 грн. заборгованість по процентам. (а.с. 64-66).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором №0634349343 від 04.11.2019 року станом на 22.10.2025 року становить 81 863,14 грн., яка складається з: 4 250,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 77 613,14 грн. заборгованість по процентам. (а.с. 32).
Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 56 724, 38 грн., з яких: 4250, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 52 474,38 грн. заборгованість по процентам.
Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також у ст. 12 цього Закону, зазначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 статті 1078 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про підтвердження факту укладення кредитного договору №0634349343 від 04.11.2019 року та отримання відповідачем кредиту за вказаним договором в сумі 4250,00 грн.
Відповідачем не спростовано розмір заборгованості, визначений позивачем за тілом кредиту. Належних доказів того, що відповідач здійснював погашення тіла кредиту за вищевказаним договором, матеріали справи не містять.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту по договору №0634349343 від 04.11.2019 року в сумі 4250, 00 грн.
Щодо нарахованих відсотків за кредитними договором №0634349343 від 04.11.2019 року, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позивач має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у відповідності до умов кредитного договору.
В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У відповідності до умов договору позики №0634349343 від 04.11.2019 року і Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною цього договору, визначено, що строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору у додатках до цього договору (п. 1.2 договору, п. 3.2 Правил); до умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка 1,75 % за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості (п. 1.6 договору). Порядок нарахування відсотків, повернення (погашення) кредиту визначений умовами договору (п. 1.6) та п. 7 Правил.
Так, судом встановлено, що строк кредитування траншу, виданого 12.12.2019 року відповідачу, який був єдиним, сторонами правочину було визначено 30 днів, тобто до 10.01.2020 року. Водночас, як вбачається із розрахунків заборгованості, наданих позивачем разом із позовом в обґрунтування розміру заборгованості, пред`явленої до стягнення з відповідача, вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснено за період з 12.12.2019 року до 03.11.2022 року.
Так, з умов вищевказаного договору та Правил вбачається можливість пролонгації строку кредитування. Так, у відповідності до п. 8.1 Правил первинний строк користування кредитом (траншем) в рамках фінансового кредиту, встановлений сторонами у відповідному договору може бути пролонгований на строк, що відповідає кількості днів, на яку було первинно видано кредит (транш) та який вказаний при оформленні відносин між сторонами в договорі. Однак, пролонгація кредиту (траншу) здійснюється виключно в разі дотримання позичальником умов, визначених у п. 8.3 Правил.
Як вбачається із розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «ІНФІНАНС», відповідачем не було дотримано вищевказаних умов відповідно, пролонгація строку кредитування не відбулась.
У відповідності до п. 8.9 Правил заборгованість у повному обсязі вважається простроченою з дня (дати), наступного за днем, коли така заборгованість мала бути сплачена без урахування зміни строку користування поточним кредитом (траншем). Дане положення, зокрема, узгоджується із п. 10.3 Правил.
Частиною 1 статті 625 ЦК України регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання», згідно із приписами ЦК України, мають різний зміст.
Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно із ч.2 статті 251 ЦК України, терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» наведено у статті 530 ЦК України. Згідно із приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зробила правові висновки, що проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу строку кредитування регулятивні правовідносини трансформуються в охоронні, а саме у боржника припиняється обов`язок сплачувати проценти за користування кредитом, натомість виникає обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).
Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 Цивільного кодексу України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 у справі№ 910/719/19).
Суду не надано належних доказів пролонгації строку кредитування за договором позики №0634349343 від 04.11.2019 року, відповідно судом не встановлено продовження такого строку чітко визначеного його умовами.
Таким чином, правомірним є нарахування відсотків за користування позикою в межах строку позики (строку кредитування) за період з 12.12.2019 р. до 10.01.2020 р.
ТОВ «ІНФІНАНС», а згодом його правонаступник ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснили нарахування процентів за користування кредитом в сумі 76 497,14 грн. за період з 10.01.2020 року по 03.11.2022 року після спливу строку кредитування.
Отже, враховуючи вищенаведене, нарахування позикодавцем відсотків після закінчення строку позики суперечить умовам позики (кредитування) і нормам ст. 1048 ЦК України.
Так, у відповідності до умов вищевказаного договору відсотки за користування позикою в межах строку позики становлять 1 116,00 грн. (4250 грн. х 1,75 % х 30 днів).
З умов договору позики не вбачається узгодження його сторонами нарахування процентів за неправомірне користування кредитом поза межами строку кредитування, зокрема в розмірі 1,75 %, як те визначено в розрахунках. Договором позики передбачена інша відповідальність за невиконання або неналежне виконання його умов пеня в розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, нарахування якої здійснюється із врахуванням п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» (розділ 5 договору і розділ 10 Правил).
Правова природа неустойки і процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання - є різною.
Так, пеня є різновидом неустойки і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування на суму боргу процентів річних вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Так, враховуючи неповернення відповідачем 10.01.2020 р. позики, позикодавець мав право нарахувати пеню у відповідності до умов договору та проценти за неправомірне користування позикою, тобто поза межами строку позики, тим самим застосувавши цивільно-правову відповідальність відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак, звертаючись до суду із даним позовом, позивач вимоги про стягнення відсотків за вищевказаним договором позики відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та/або пені не заявляв і такі не обґрунтовував.
Надані позивачем розрахунки заборгованості вказують на тлумачення нарахованих процентів поза межами строку позики - за період з 10.01.2020 р., не як міри відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме як відсотків за користування позикою. Водночас, суд розглядає справу виключно в межах заявлених особою вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що розрахунки заборгованості, надані позивачем по договору №0634349343 від 04.11.2019 року за період з 10.01.2020 р. до 03.11.2022 р., є необґрунтованими.
Таким чином, заборгованість відповідача по відсотках за користування позикою становить 1 116,00 грн.
На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 5 366,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 4 250,00 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 1 116,00 грн., яка виникла перед позивачем.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем надано: Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; Заявку про надання юридичної допомоги № 2552 від 01.09.2025 року до договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів складає 4 000 грн. (2 години вартістю по 2 000 грн.), ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12 000 грн. (4 годин по 3 000 грн.), Витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 16 000 грн. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; Заявка про надання юридичної допомоги № 2552 від 01.09.2025 року до договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, Витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд наголошує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, ч.8 статті 141 ЦПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
Відповідно до положень ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе з урахуванням складності справи, обсягу виконаних представником позивача робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, розгляду судом справи без участі сторін, часткове задоволення позову, зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 5 000,00 грн.
Тому, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у розмірі 5 000, 00 грн.
Позивач просить стягнути із відповідача 56 724,38 грн. Водночас судом вирішено стягнути 5 366,00 грн., що становить 9,46%.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 229,16 грн. (2422,40 грн. х 9,46%).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 281, 284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд – 
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ 44276926) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором № 0634349343 від 04.11.2019 р. у розмірі 5 366 (п`ять тисяч триста шістдесят шість) грн. 00 коп.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, код ЄДРПОУ 44276926) судовий збір у розмірі 229 грн. 16 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуто Чернігівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         В.О. Кухта