Справа № 373/1186/26
Провадження № 2/373/1245/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Залеської А.О.
при секретарі Руденко О.М,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна,
встановив:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила зняти арешт з 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , який зареєстровано в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12.01.2005 за номером обтяження: 1601277 на підставі постанови АА №667286 від 06.01.2005 Переяслав-Хмельницької державної виконавчої служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні 2025 року при оформленні спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 позивачці стало відомо про існування обтяження спадкового майна шляхом накладення арешту на належну батьку 1/4 частини будинку (номер запису обтяження: 1601277 від 12.01.2005 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна). У Переяславському ВДВС пояснень цьому обтяженню не було надано, з посиланням на відсутність матеріалів виконавчого провадження за той період, в якому накладено арешт (знищено за строками зберігання). Позивачка з допомогою адвоката з`ясувала, що у період 2004 році між її батьком ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 був єдиний судовий спір щодо розподілу в натурі між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 . 12.07.2004 рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області відповідний житловий будинок було поділено в натурі та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , грошові кошти на відшкодування витрат за проведення будівельно-технічної експертизи, компенсацію за відхилення від ідеальної долі, судові витрати та держмито (усього 1848,00 грн). ОСОБА_3 не погодився із судовим рішенням та оскаржував його в апеляційному та касаційному порядку, однак вищі суди залишили рішення місцевого суду в силі (без змін). Під час примусового виконання рішення суду в частині стягнення грошовий коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 Переяслав-Хмельницька ДВС своєю постановою АА № 667286 від 06.01.2005 наклала арешт на майно ОСОБА_3 у виді 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Державному реєстрі Переяслав-Хмельницькою міською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження №1601277). Листом за №75877 від 23.10.2025 Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області повідомив позивачку, що відносно ОСОБА_3 відсутні будь-які виконавчі документи чи виконавчі провадження, а виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт майна постановою АА № 667286 від 06.01.2005 знищено за строками зберігання. Тому зняти арешт з майна спадкодавця (колишнього боржника) виконавча служба самостійно не може. 
Враховуючи такі обставини позивачка просить суд зняти обтяження у виді арешту майна, що належало її батьку, а тепер належить їй як спадкоємцю після смерті батька, у якого непоганених боргових зобов`язань. 
Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому підтвердила обставини, зазначені позивачкою в позові. Вказала, що державна виконавча служба стягнула з ОСОБА_3 кошти на її користь у повному обсязі, тому претензій до нього та його дочки ОСОБА_1 вона не має. Заявлені позовні вимоги визнає, наслідки визнання їй роз`яснені та зрозумілі. Справу просила розглянути без її участі.
Відповідач Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в заяві просили розгляд справи провести без участі представника ВДВС та вирішити питання відносно задоволення вимог позову. 
Роз`яснивши учасникам справи правові наслідки визнання позову відповідачем, суд з урахуванням положень ч.3 ст. 200 та ч.4 ст. 206 ЦПК України проводити розгляд справи по суті з ухваленням рішення в підготовчому судовому засіданні.
Викладені в позовній заяві обставини підтверджуються наступними письмовими доказами, які долучені до позову.
Копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 26.02.1987 та копія Свідоцтва шлюб Серії НОМЕР_2 від 16.08.2008 свідчить, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до реєстрації шлюбу мала прізвище « ОСОБА_4 ». ЇЇ батьком є ОСОБА_3 (а.с.9,10).
Згідно договору дарування від 28.03.1986 посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Грушковською І.М. (реєстр №454),, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 1/4 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_3 на вищевказану частину будинку зареєстроване 10.04.1986 в Переяслав-Хмельницькому БТІ в книзі № 1, запис №157 (а.с.14-15).
Лист КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №0925068 від 08.10.2025 (на запит нотаріуса) підтверджує, що право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину житлового будинку з будівлями та споруд по АДРЕСА_1 зареєстровано на підставі договору дарування від 28.03.1986 за № 454 в книзі № 1, запис №157 (а.с.16).
Згідно рішення Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області у справі №2-162/2004 від 12.07.2004 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл жилого будинку в натурі задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 71/100 частини будинку АДРЕСА_1 з відповідним переліком приміщень. За ОСОБА_3 визнано право власності на 29/100 частини цього будинку. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1320,00 грн компенсації за відступ від ідеальної долі, 128,00 грн судових витрат і 400,00 грн витрат за проведення будівельно-технічної експертизи. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 136,00 грн держмита (а.с.20-21).
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22.10.2004 апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Переяслав-Хмельницького міського суду Київської області від 12.07.2004 залишено без змін (а.с.22).
За змістом ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області (виконував повноваження касаційного суду) від 18.09.2007 касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, ухвалу апеляційного суду Київської області від 22.10.2004 – залишено без змін (а.с.23).
Копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 від 09.09.2024 свідчить, що батько позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5).
Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі та довідка нотаріуса свідчать, що приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Воробей О.М. заведено спадкову справу №162/2024 після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , номер у спадковому реєстрі 73252306, на підставі поданої заяви про прийняття спадщини за законом – ОСОБА_1 (а.с.11,12).
Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 448168900 від 17.10.2025 свідчить, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у відношенні ОСОБА_3 на підставі постанови Переяслав-Хмельницького ДВС АА №667286 від 06.01.2005 про арешт майна боржника Переяслав-Хмельницькою міською держнотконторою зареєстровано обтяження за № 1601277 від 12.01.2005 у виді арешту майна на 1/4 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).
У своїй відповіді за №75877 від 23.10.2025 начальник Переяславського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області повідомив позивачку ОСОБА_1 , що дійсно на підставі постанови Переяслав-Хмельницької державної виконавчої служби АА № 667286 від 06.01.2005 було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 (зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12.01.2005 за реєстраційним номером обтяження 1601277). В зв`язку з тим, що даний арешт накладено до введення в дію Міністерством юстиції України бази даних «Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень» відділ не має можливості надати інформацію на підставі яких виконавчих провадження було накладено арешт нерухомого майна та, відповідно, не має можливості зняти даний арешт (а.с.25).
Копія Технічного паспорта від 30.04.2025 та довідки ФОП ОСОБА_6 №2402/1 від 28.04.2025 свідчить, що площа цілого будинку АДРЕСА_1 становить: загальна 123,10 кв.м., житлова – 52,70 кв.м. На підставі договору дарування від 07.07.2010 (реєстр №1637) у користуванні ОСОБА_2 перебуває квартира загальною площею 64,50 кв.м., житлова – 30,80 кв. м. На підставі договору дарування від 28.03.1986 (реєстр №454) 1/4 частина житлового будинку перебуває у користуванні ОСОБА_3 загальною площею 58,60 кв.м., житлова – 21,90 кв.м. Також повідомлено, що житловий будинок побудований до 05.08.1992 не потребує погодження в органах архітектурно-будівельного контролю, самочинного будівництва, реконструкцій станом на 28.04.2025 не виявлено (а.с.17-19).

Вирішуючи дану справу, суд керується наступним.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 20.03.1952, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року Законом №475/97, положеннями протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції, та положеннями Цивільного кодексу України (ч.1 ст. 316, ч.ч.1,2 ст. 319, ст. 321 ЦК України) закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь - які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом
За змістом ч.1 ст.15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорення у спосіб, передбачений законом, зокрема, шляхом припинення правовідношення чи дії, яка порушує право.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Одним із способів набуття права власності на майно є спадкування.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, яким згідно з ч.2 ст. 1220 цього Кодексу є день смерті особи (спадкодавця) або день, з якого вона оголошується померлою.
ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_3 та прийняла спадщину. Спадкодавець ОСОБА_3 мав зареєстроване у визначеному законом порядку право спільної часткової власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_3 був стороною (боржником) виконавчого провадження, в рамках якого 12.01.2005 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження – арешт 1/4 частини будинку, по АДРЕСА_1 . На даний час виконавче провадження знищене. ОСОБА_2 (стягувач) майнових претензій до позивачки не має та стверджує, що виконавча служба стягнула на її користь усю присуджену судом суму з ОСОБА_3 . 
Частиною 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999, що був чинним на момент виконавчого провадження, передбачалось, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 
За правилом ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 06.06.2016 (далі Закон № 1404-VIII) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 
З урахуванням положень ч.5 ст. 1268 ЦК України є підстави вважати, що позивачці ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , на теперішній час належить 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , на якому зберігається арешт, накладений понад двадцять років тому у виконавчому провадженні у відношення ОСОБА_3 . 
Отже, за встановлених обставин обтяження спадкового майна (арешт майна), що належало ОСОБА_3 є порушенням майнових прав позивачки, яка являється його спадкоємицею за законом і спадщину прийняла без боргових зобов`язань спадкодавця. 
Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У частині 4 статті 59 Закону № 1404-VIII міститься вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. За змістом ч.5 ст. 59 Закону № 1404-VIII у випадках, неохоплених частиною четвертою цієї статті, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

У даній ситуації позивачка ОСОБА_1 не має прав вимагати від державного виконавця зняття арешту з майна, яке вона прийняла у спадщину після смерті батька (колишнього боржника у виконавчому провадженні), оскільки вона не є стороною виконавчого провадження, в якому накладено арешт. Крім того, матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням строків зберігання. Стягувач у виконавчому провадженні (відповідачка ОСОБА_2 ) майнових претензій до позивачки не має та за її твердженням, присуджені рішенням суду кошти, вона отримала від ОСОБА_3 (боржника) в повному обсязі в ході виконавчого провадження. 
Таким чином, єдиним можливим та ефективним способом захисту майнових прав позивачки на будинок, що залишився їй у спадщину, є звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна спадкодавця колишнього боржника у виконавчому провадженні, яке закінчено у зв`язку з виконанням. 
За встановлених обставин визнання за позивачкою права власності на майно, на яке накладено арешт, не вимагається, оскільки позивачка прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 і єдиною перешкодою для оформлення спадкових прав на майно є наявність зареєстрованого обтяження у виді арешту.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 12, ст. 80 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши, що позивачка ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_3 прийняла спадщину та при цьому, за відсутності будь-якого виконавчого провадження незаконно обмежена у здійсненні своїх майнових прав, зокрема не може отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати своє право власності, суд дійшов висновку про необхідність зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3 .
За відсутності будь-якого виконавчого провадження відносно власника майна, враховуючи, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт, давно завершено, а матеріали знищені, продовження збереження обтяження майна, власник якого помер, є невиправданим втручанням у права позивача на мирне володіння своїм майном, яке їй фактично належить у зв`язку з прийняттям спадщини. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС у справі № 817/928/17 від 27.03.2020.
Отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат судом не здійснювався, у зв`язку з заявою позивачки про залишення за нею усіх судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

Керуючись ст.ст. 10, 13, 76-81, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном (про зняття арешту з майна) – задовольнити.

Зняти арешт з 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , який зареєстровано в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 12.01.2005 за номером обтяження: 1601277 на підставі постанови АА №667286 від 06.01.2005 Переяслав-Хмельницької ДВС.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Відомості про учасників справи:
позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 ;
відповідач – Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління МЮУ, місцезнаходження: вул. Оболонна, 2-В, м. Переяслав, Бориспільський район, Київська область, 08400; код ЄДРПОУ 34856291;
відповідачка – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Суддя А.О. Залеська