Єдиний унікальний номер 341/565/26 
Номер провадження 2/341/613/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року        місто Галич 
Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., за участю секретаря судових засідань Гомерди Г.М., розглянувши позовну заяву ТОВ «Сіті Колект» (місцезнаходження: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321) до  ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,
встановив:
31.03.2026 представник ТОВ «Фінансова Компанія «СІТІ КОЛЕКТ» звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 27841,74 гривень, а також судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтовано тим, що 15.07.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 7321909 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній надано кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. Договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом ОСОБА_1 з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало ОСОБА_1 грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. Відповідач зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором.
25.11.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СІТІ КОЛЕКТ" укладено Договір факторингу № ДО-20251125, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СІТІ КОЛЕКТ" право вимоги до відповідач заборгованості за кредитним договором № 7321909 від 15.07.2025 року.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Сіті Колект» за кредитним договором № № 7321909 від 15.07.2025 року в розмірі 27841,74 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн., комісії за надання кредиту - 6460,00 грн., штрафних санкці за неналежне виконання кредитного зобов`язання в сумі 7000,00 грн. 
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27841,74 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
Представник позивача в судове засідння не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлена у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Поштове повідомлення отримала 29.04.2026.
За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 15.07.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір № 7321909 про надання споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «МІЛОАН» шляхом підписання електронним підписом ОСОБА_1 (одноразовим ідентифікатором). Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальнку кредит на таких умовах: сума кредиту 5000,00 грн; строк кредиту 360 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 15.07.2025; денна процентна ставка складає 0.97%. Орієнтована реальна річна процентна ставка дорівнює 2418.52% річних. Процентна ставка протягом першогог розрахункового періоду та решти строку кредитування: 0.0010 % річних. Позичальник зобов`язалася повернути кредит у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредитні кошти надані ОСОБА_1 шляхом переказу на її картковий рахунок. Договором визначено термін повернення останньою кредиту, однак у вказаний термін відповідач кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
25.11.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СІТІ КОЛЕКТ" укладено Договір факторингу № ДО-20251125, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"СІТІ КОЛЕКТ" право вимоги до відповідач заборгованості за кредитним договором № 7321909 від 15.07.2025 року.  Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК"СІТІ КОЛЕКТ" 
набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним договором на загальну суму 18460,00 грн, з яких: 5000,00- сума основного боргу за кредитом; 6460,00 грн.-сума комісій; 7000 грн.- сума штрафних санкцій.
Відповідно до анкети -заяви № 7321909 пгоджено надання кредиту ОСОБА_1 в сумі 5000 грн. з комісією 27% за надання кредиту одноразово.
Відповідно до платіжного доручення № 157838419 товариством "Мілоан" перераховано на карту ОСОБА_1 5000,00 грн. за призначенням платежу - кошти згідно договору 7321909.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст. ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з п.1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з положеннями пунктів 12-13 ст. 11 цього ж Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Судом встановлено, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договора факторингу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню суми основного боргу в розмірі 5000,00 грн. та комісії за надання кредиту в розмірі 1350 грн., що відповідає умовам 1.5.1 договору та заяві на отримання кредиту № 7321909 від 15.07.2025.
Позовна вимога про стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання кредитного зобов`язання в розмірі 7000,00 грн. задоволенню не підлягає в силу пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової (правничої) допомоги № ДО-20260202/001 від 02.02.2026 укладений з адвокатом Богомоловим В.В., заявка про надання правової допомоги від 10.02.2026; витяг акту № 266 від 10.02.2026 року з описом наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.02.2026. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання професійної (правничої) допомоги склала 9000,00 грн..
Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує постанову ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, за змістом якої у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
Отже суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, за відсутності клопотання іншої сторони, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику в сумі 381,74 грн., що передбачено та підтверджено документально.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи обсяг задоволенних позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1504,37 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ "ФК"СІТІ КОЛЕКТ"(місцезнаходження: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321) заборгованість за кредитним договором № 7321909 від 15.07.2025 у розмірі 6350,00 грн., з якої: 5000 грн - тіло кредиту, 1350 грн. - комісія за надання кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ "ФК"СІТІ КОЛЕКТ"(місцезнаходження: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321) витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ТОВ "ФК"СІТІ КОЛЕКТ"(місцезнаходження: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321) витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів в сумі 381,74 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ "ФК"СІТІ КОЛЕКТ" понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1504,37 грн. (одна п`ятсот чотири гривні тридцять сім копійок). 
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду. 

  Суддя	Наталя ОСТРОВСЬКА