ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026  	Справа №607/6790/14-к Провадження №1-кп/607/739/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 дистанційно – в режимі відеоконференції, у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №12014210010000835, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудженого, 
про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, - 
встановив:
ОСОБА_4 29 березня 2014 року близько 20:00 год. перебував у АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи його 29 березня 2014 року близько опівночі ОСОБА_4 , приїхавши на автомобілі марки «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 зайшов у двір будинку №4, що по вул.Вишневецького в м.Тернополі. Скориставшись, що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами підійшов до автомобіля марки «Citroen Jumpy», який належить ОСОБА_6 та шляхом вільного доступу умисно таємно, з корисливого мотиву викрав каталізатор, вартістю 150 гривень. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, спричинив ОСОБА_6 шкоду на загальну суму 1500 грн.
Крім того, 03 квітня 2014 року близько 21:00 год. ОСОБА_7 перебував у квартирі АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи його 04 квітня 2014 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 автомобілем марки «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до будинку №3, що по вул.15 Квітня в м.Тернополі та зайшов у двір. Скориставшись що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами, підійшов до автомобіля марки «Citroen Jumpy», який належить ОСОБА_8 і шляхом вільного доступу умисно таємно, з корисливого мотиву викрав каталізатор, вартістю 1500 гривень. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, спричинивши ОСОБА_8 шкоду на загальну суму 1500 гривень. 
Крім цього, 11 квітня 2014 року близько 03:00 год. у ОСОБА_4 , який перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , виник чинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, 11 квітня 2014 року близько 03:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку №31 по вул. Лесі Українки в Тернополі, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає та він не буде мічений сторонніми особами, підійшов до автомобіля марки «Citroen Jumpy», який належить ОСОБА_9 і шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів викрав каталізатор, вартістю 1500 гривень. Із викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_9 шкоду за загальну суму 1500 грн.
Крім того, 12 квітня 2014 року близько 23 години, у ОСОБА_4 , який перебував у квартирі АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, 13 квітня 2014 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 , приїхавши на автомобілі марки «BMW 525», д.н.з. НОМЕР_1 , зайшов у двір будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами, підійшов до автомобіля марки «Citroen Jumpy», який належить ОСОБА_10 і шляхом вільного доступу, таємно з корисливих мотивів викрав каталізатор, вартістю 1500 гривень. Із викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, чим спричинив ОСОБА_11 . Шкоду на загальну суму 1500 гривень.
На запитання головуючого судді, передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 надав відповіді: суть обвинувачення зрозуміла, вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України визнає, бажає надавати показання. 
Враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються. Суд постановив ухвалу допитати лише обвинуваченого ОСОБА_4 
ОСОБА_4 надав показання: вину визнає повністю; все відбувалося, як зазначено в обвинувальному акті; у вчиненому щиро розкаюється та дуже шкодує про скоєне.
Суд вважає, що визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини та надані показання є належними і допустимими доказами його винуватості. За таких обставин суд прийшов до переконання про доведеність вини  ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч.1 ст.185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст.185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Його дії кваліфіковані правильно.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, батько якого вважається безвісти зниклим під час виконання бойових завдань, що підтверджується довідкою №4550 від 24 квітня 2024 року виданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , його вік, а також, обставини, які пом`якшують покарання це визнання вини, щире каяття, сприяння встановленню істини. Обставин, які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено. 
З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу та передбачене ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 необхідно визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на певний строк.
В контексті ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Враховуючи особу винного, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, промову прокурора ОСОБА_3 проголошену у судових дебатах про призначення покарання з випробуванням, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути перевихований без ізоляції від суспільства. Тому, в порядку передбаченому ст.75 КК України його доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України. 
Обвинувачений не заперечував розміру витрат на залучення експертів і підстав для їх стягнення. Отже, витрати на залучення експертів, які зазначено в обвинувальному акті та підтверджено довідками про вартість, підлягають до стягнення з  ОСОБА_4 в користь держави Україна. 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 лютого 2026 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний у виді тримання під вартою та визначено розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень, яку внесено заставодавцем ОСОБА_13 .
Обвинувачений ОСОБА_4 не порушував покладених на нього обов`язків, тому підстав для звернення застави в дохід держави немає. Отже, застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід необхідно скасувати, а внесену заставу повернути заставодавцю ОСОБА_13 . 
Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главами 28, 29 КПК України, Розділом Х, ст.185 КК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 100(сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень,  ОСОБА_4 остаточно призначити основне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України  ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з випробуванням та встановити йому іспитовий строк – 2 (два) роки.
Згідно з ч.1 ст.76 КК України на  ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави скасувати.
Після набрання вироком законної сили заставу внесену за ОСОБА_4 в сумі 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_13 .
Стягнути з  ОСОБА_4 в користь держави Україна 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 41 (сорок одну) копійку витрат на залучення експертів.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Головуючий суддя	ОСОБА_1